ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/48832/24 Суддя (судді) першої інстанції: Горобцова Я.В.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 червня 2026 року м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
Судді-доповідача: Кузьмишиної О.М.,
суддів: Грибан І.О., Карпушової О.В.,
при секретарі судового засідання Харечко Ю.В.,
за участі представника позивача – Федорова О.С., 
представника відповідача – Волочай О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на додаткове рішення Київського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «НАНО ОІЛ ГРУП» до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень,
В С Т А Н О В И В:
Товариство з обмеженою відповідальністю «НАНО ОІЛ ГРУП» звернулося до суду з позовною заявою до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, в якій просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 27.06.2024 №00623100702, №00623070702, №00623040702, №00622970702, №00622710702, від 18 вересня 2024 року №01050800702. 
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 21.07.2025 адміністративний позов задоволено частково. 
Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 27.06.2024 №00623100702, №00623070702, №00623040702, від 18 вересня 2024 року №01050800702. 
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. 
Представник позивача звернувся до суду першої інстанції із заявою, в якій просив суд ухвалити у справі №320/48832/24 додаткове рішення, яким стягнути з Головного управління ДПС у м. Києві судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 100 000,00 грн на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НАНО ОІЛ ГРУП» за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. Крім того, просив стягнути з Головного управління ДПС у м. Києві за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір у розмірі 30 280,00 грн.
Додатковим рішенням Київського окружного адміністративного суду від 10.11.2025 заяву про ухвалення у справі додаткового рішення про розподіл судових витрат задоволено частково.
Ухвалено додаткове судове рішення, яким вирішено питання про розподіл судових витрат.
Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НАНО ОІЛ ГРУП» за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - Головного управління ДПС у м. Києві сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 15 140,00 (п`ятнадцять тисяч сто сорок) гривень 00 копійок.
Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НАНО ОІЛ ГРУП» за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - Головного управління ДПС у м. Києві витрати на професійну правничу допомогу у сумі 40 000, 00 (сорок тисяч) гривень 00 коп.
В задоволенні решти вимог відмовлено.
Ухвалюючи зазначене судове рішення, суд першої інстанції виходив із того, що заява позивача про розподіл витрат на професійну (правничу) допомогу в частині стягнення 100 000,00 грн за послуги, не відповідає критерію розумності, такі витрати не мають характеру необхідних, не співрозмірні із виконаною роботою, а їх відшкодування за відсутності достатнього обґрунтування з огляду на обставини справи №320/48832/24 матиме надмірний характер.
Таким чином, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд дійшов висновку щодо наявності правових підстав для часткового задоволення заяви про відшкодування судових витрат на правничу допомогу, визначивши їх у розмірі 40 000 гривень.
Не погоджуючись з таким судовим рішенням, Головне управління Державної податкової служби у м. Києві подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати додаткове рішення Київського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2025 року, прийняти нове рішення суду, яким відмовити у задоволенні заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю «НАНО ОІЛ ГРУП» про ухвалення додаткового рішення.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що представником позивача завищено час, витрачений на підготовку та подачу інформації, клопотань, документів, участь в судових засіданнях, які проводились в Київському окружному адміністративному суді. Крім того, звертає увагу суду на те, що акт виконаних робіт не містить детальний розрахунок, з чого складається заявлена сума судових витрат та не містить детального опису наданих послуг.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.01.2026 та від 29.05.2026 відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.
Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що відповідно до частини четвертої статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
В судове засідання з`явилися сторони, їхні представники, учасники процесу надали свої пояснення та аргументи.
Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини сьомої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
За приписами статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Частиною дев`ятою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Аналіз наведених положень процесуального законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Разом з цим, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Колегія суддів зазначає, що на підтвердження розміру понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано до суду копії наступних документів:
- копію договору №10/06/24-1 від 10.06.2024 про надання правової правової допомоги;
- додаткову угоду №1 до договору №10/06/24-1 від 10.06.2024 про надання правової правової допомоги;
- свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія КС №5240/10;
- ордер на надання правничої допомоги серія АІ №1728635 від 18.10.2024;
- платіжну інструкцію №803 від 14.10.2024;
- рахунок-фактуру №1 від 11.06.2024;
- платіжну інструкцію №501 від 20.06.2024;
- платіжну інструкцію №767 від 23.09.2024;
- акт про надані послуги №1 від 30.12.2024;
- фільтровану виписку за період з 10.06.2024 по 20.05.2025.
Подані докази судова колегія бере до уваги, аналізуючи обґрунтованість суми, заявленої до відшкодування витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції.
Згідно постанови Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, у разі недотримання вимог про співмірність суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Тобто, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення розміру витрат на адвоката, що підлягають розподілу між сторонами. Відсутність клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, від іншої сторони виключає можливість суду самостійно (без указаного клопотання) зменшувати розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
За результатами вивчення зазначених документів, колегія суддів зазначає, що заява про ухвалення додаткового рішення у справі направлена на адресу відповідача представником позивача.
Суд звертає увагу на те, що відповідач як особа, яка заперечує зазначений позивачем розмір витрат на оплату правничої допомоги, зобов`язана навести обґрунтування/розрахунок та надати відповідні докази на підтвердження доводів щодо неспівмірності заявлених судових витрат із заявленими позовними вимогами.
Із матеріалів справи вбачається, що відповідачем до суду першої інстанції не подано заперечення на заяву про ухвалення додаткового судового рішення.
Колегія суддів звертає увагу на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором на правову допомогу, актами приймання-передачі наданих послуг, розрахунком таких витрат.
Керуючись вимогами частини четвертої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, яка передбачає, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, колегія суддів під час оцінки наданих послуг досліджує надані до суду: договір про надання правової допомоги від 10.06.2024 №10/06/24-1, додаткову угоду №1 до договору №10/06/24-1 від 10.06.2024 про надання правової правової допомоги, а також акт про надані послуги №1 від 30.12.2024.
Згідно п.1.2 договору про надання правової допомоги №10/06/24-1 від 10.06.2024 клієнт доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання надати клієнту за винагороду послуги з правової допомоги.
Пунктом 1.2 вказаного договору перелік послуг з правової допомоги та їх вартість (гонорар) визначається додатковою угодою до цього договору.
Відповідно до п.1 додаткової угоди №1 до договору про надання правової допомоги №10/06/24-1 від 10.06.2024 клієнт доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання, на умовах, викладених в договорі №10/06/24-1 про надання правової допомоги від 10.06.2024 року, надати клієнту за винагороду послуги із правової допомоги щодо оскарження податкових повідомлень-рішень ГУ ДПС у м. Києві, винесених на підставі акту документальної планової виїзної перевірки №54077/Ж5/26-15-07-02-03- 03/41330367 від 27.05.2024, а саме: адміністративне оскарження (підготовка та подання скарги до Державної податкової служби України); супроводження судової справи у судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій (правовий аналіз документів; підготовка доказів до судового оскарження; підготовка та подання процесуальних документів, у тому числі: позову, апеляційних, касаційних скарг).
Згідно п.2 додаткової угоди №1 за послуги, передбачені п.1 цієї додаткової угоди, клієнт сплачує виконавцю винагороду (гонорар), у сумі, що становить 100000,00 (сто тисяч) гривень, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок виконавця у наступному порядку: 
- авансову частину гонорару, передбаченого п.2 цієї додаткової угоди, в розмірі 60000,00 (шістдесят тисяч) гривень клієнт сплачує виконавцю в день підписання цієї додаткової угоди; 
- залишок суми гонорару в розмірі 40000,00 (сорок тисяч) гривень клієнт сплачує виконавцю протягом 10 (десяти) днів з моменту відкриття провадження у справі в суді першої інстанції з оскарження податкових повідомлень-рішень; 
- сторони дійшли згоди, що клієнт сплачує судовий збір окремо, незалежно від оплати гонорару виконавця (т.1, а.с.19).
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
Вирішуючи питання обґрунтованості розміру заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції і пропорційності їх складності правовому супроводу справи, колегія суддів вважає зазначити таке.
Справа №320/48832/24 розглядалася судом першої в порядку письмового провадження, не потребувала участі представника позивача в судовому засіданні.
Апеляційний суд зазначає, що такі адвокатські послуги як: правовий аналіз документів, підготовка доказів до судового оскарження, підготовка та подання процесуальних документів, у тому числі позову, як зазначено в додатковій угоді №1 до договору про надання правової допомоги №10/06/24-1 від 10.06.2024, необхідних для захисту інтересів замовника охоплюються загальною діяльністю адвоката та мають на меті представництво позивача у суді.
Колегія суддів зазначає, що обсяг позовної заяви складає 13 сторінок тексту, позов містить виклад фактичних обставин справи.
Крім того, апеляційним судом враховано, що заявлені позовні вимоги задоволено судом частково.
Здійснивши системний аналіз наведених вище доказів понесених позивачем судових витрат на правничу допомогу у їх співвідношенні до тривалості розгляду справи, складності правовідносин та обсягу вчинених представником позивача дій в процесі вивчення матеріалів справи та підготовки позовної заяви для забезпечення юридичного представництва інтересів, колегія суддів зазначає, що задоволені судом першої інстанції витрати в сумі 40 000,00 грн є неспівмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг, а тому відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягають витрати на правову допомогу в сумі 25 000,00 грн.
Щодо доводів апелянта про те, що акт виконаних робіт не містить детальний розрахунок, з чого складається заявлена сума судових витрат та не містить детального опису наданих послуг, судова колегія наголошує, що саме лише незазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у разі домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару).
Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися із суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару.
Окрім того, апеляційна інстанції звертає увагу, що перелік послуг з правової допомоги та їх вартість (гонорар) визначався позивачем у додатковій угоді №1 до договору про надання правової допомоги №10/06/24-1 від 10.06.2024 (т.1, а.с.19).
Отже, за наслідками перегляду оскаржуваного рішення в апеляційному порядку, колегія суддів зазначає про необхідність змінити розподіл судових витрат, понесених позивачем у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції та стягнути на користь позивача витрати у розмірі 25 000,00 грн.
Відповідно до статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з п. 2 частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до частини першої, другої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для зміни додаткового рішення Київського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2025 року та викладення абзацу четвертого резолютивної частини в наступній редакції: «Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НАНО ОІЛ ГРУП» за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - Головного управління ДПС у м. Києві витрати на професійну правничу допомогу у сумі 25 000, 00 (двадцять п`ять тисяч) гривень 00 коп».
В іншій частині додаткове рішення Київського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2025 року у справі №320/48832/24 - залишити без змін.
Оскільки у апеляційній скарзі відсутні жодні доводи відповідача щодо розподілу судового збору на користь позивача, колегія суддів не вважає за потрібне надавати оцінку висновкам суду першої інстанції в цій частині.
Керуючись статтями 134, 139, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві – задовольнити частково.
Додаткове рішення Київського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2025 року у справі №320/48832/24 змінити, виклавши абзац четвертий резолютивної частини в наступній редакції:
«Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НАНО ОІЛ ГРУП» (04053, м. Київ, Кудрявський узвіз, буд.7, код ЄДРПОУ 37817784) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 33/19, код ЄДРПОУ 44116011) витрати на професійну правничу допомогу у сумі 25 000, 00 (двадцять п`ять тисяч) гривень 00 коп».
В іншій частині додаткове рішення Київського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2025 року у справі №320/48832/24 – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Постанова складена в повному обсязі 29 червня 2026 року.

Суддя-доповідач О.М.Кузьмишина

Судді І.О.Грибан

О.В.Карпушова