УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №278/957/25 Головуючий у 1-й інст. Мокрецький В. І. 
Категорія 16 Доповідач Григорусь Н. Й. 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2026 року м. Житомир
Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого судді  Григорусь Н.Й.
суддів  Галацевич О.М., Панкеєвої В.А.
з участю секретаря 
судового засідання  Кучер А.Ю. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Житомирі цивільну справу № 278/957/25 за позовом ОСОБА_1 до Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення, визнання договору недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння та відшкодування моральної шкоди та за позовом третьої особи, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання договору недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння
за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 – адвоката Бородіна Дмитра Вікторовича
на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 19 лютого 2026 року, ухвалене під головуванням судді Мокрецького В.І. у м.Житомирі
в с т а н о в и в :
У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із названим позовом, в обґрунтування якого зазначила, що земельна ділянка, розташована в с.Зарічани, Житомирського району, Житомирської області, з 1985 року перебувала у користуванні ОСОБА_4 , який оформив її у приватну власність у 2000 році, що підтверджується Державним актом ЖТ-08-12 №000557 від 15.08.2000, зареєстрованим за №430 у Книзі записів державних актів.
15.09.2000 ОСОБА_4 подарував у рівних частинах належну йому частину житлового будинку та земельну ділянку своїм дітям – ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .
Після оформлення технічної документації із землеустрою 20.11.2024 вона звернулась до Держгеокадастру з метою державної реєстрації належної їй земельної ділянки, однак їй було відмовлено через існування в межах її ділянки іншої з кадастровим номером 1822082500:02:001:1935, яка, як з`ясувалось в подальшому, була передана у власність ОСОБА_5 на підставі рішення Станишівської сільської ради №504 від 30.11.2021.
Це рішення суперечить праву власності ОСОБА_1 , адже її земельна ділянка перебувала у приватній власності ще з 2000 року.
Згідно витягу з Державного земельного кадастру державна реєстрація земельної ділянки з кадастровим номером 1822082500:02:001:1935 площею 0,0709 га у с. Зарічани, Житомирського району, Житомирської області була здійснена відділом №4 Управління у Голованівському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області.
При цьому з`ясовано, що у вересні 2021 року рішенням Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області ОСОБА_5 був наданий дозвіл на розробку технічної документації на земельну ділянку орієнтовною площею 0,1200 га в с. Зарічани Житомирського району Житомирської області, а у листопаді 2021 року ця технічна документація була затверджена рішенням сільської ради, внаслідок чого ОСОБА_5 зареєстрував у Державному земельному кадастрі право власності на земельну ділянку 1822082500:02:001:1935, яку в подальшому відчужив на підставі договору купівлі-продажу на користь ОСОБА_2 .
Такі дії Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області та Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області призвели до грубого порушення права власності ОСОБА_1 на її земельну ділянку, а тому рішення цих органів мають бути скасовані, а договір купівлі-продажу земельної ділянки визнаний недійсним із подальшим скасуванням права власності ОСОБА_2 на це майно та його витребування з незаконного володіння ОСОБА_2 .
Посилаючись на вказані обставини, просила задовольнити позовні вимоги, а саме:
-  визнати незаконним та скасувати рішення 11 сесії 8 скликання Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області № 412 від 28 вересня 2021 року в частині надання дозволу ОСОБА_5 на виготовлення землевпорядних документів на земельну ділянку, розташовану у с. Зарічани Житомирського району Житомирської області орієнтовною площею 0,1200 га для ведення особистого селянського господарства; 
- скасувати рішення 13 сесії 8 скликання Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області № 504 від 20 листопада 2021 року в частині передачі у власність земельної ділянки з кадастровим номером 1822082500:02:001:1935 площею 0,0709 га у с. Зарічани Житомирського району Житомирської області для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_5 ;
- скасувати державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,0709 га, яка розташована у с. Зарічани Житомирського району Житомирської області для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером 1822082500:02:001:1935 шляхом виключення з Державного земельного кадастру відомостей про реєстрацію вказаної земельної ділянки та відповідний запис у Поземельній книзі, зобов`язавши уповноваженого державного кадастрового реєстратора Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області внести до Державного земельного кадастру відомості про скасування в поземельній книзі записів щодо державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 1822082500:02:001:1935; 
- скасувати рішення та відповідний запис приватного нотаріуса Житомирського нотаріального округу Силіної Н.В. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 1822082500:02:001:1935, індексний номер 75162061 від 21 вересня 2024 року;
-  визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Силіною Н.В. та зареєстрований в реєстрі № 3235 від 21 вересня 2024 року; 
- витребувати з незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 земельну ділянку 0,0709 га, яка розташована у с. Зарічани Житомирського району Житомирської області для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером 1822082500:02:001:1935; 
- стягнути зі Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 120 000,50 грн.
В межах даного провадження третьою особою ОСОБА_3 заявлений позов до ОСОБА_2 , в якому він просив: 
- скасувати рішення та відповідний запис приватного нотаріуса Житомирського нотаріального округу Силіної Н.В. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 1822082500:02:001:1935, індексний номер 75162061 від 21 вересня 2024 року; 
- визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Силіною Н.В. та зареєстрований в реєстрі № 3235 від 21 вересня 2024 року; 
- витребувати з незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 земельну ділянку 0,0709 га, яка належить йому на праві власності в рівних частинах з ОСОБА_1 згідно договору дарування АВМ № 627778 від 15 вересня 2000 року, яка розташована у с. Зарічани Житомирського району Житомирської області для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером 1822082500:02:001:1935.
Обґрунтування позовної заяви ОСОБА_3 в частині заявлених ним позовних вимог до ОСОБА_2 є аналогічним із позовом ОСОБА_1 .
Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 19 лютого 2026 року позов ОСОБА_1 та позов ОСОБА_3 задоволено частково. Витребувано з незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в рівних частках земельну ділянку загальною площею 0,0709 га, яка розташована у селі Зарічани Житомирського району Житомирської області з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером 1822082500:02:001:1935. У решті позовних вимог відмовлено. Вирішено питання відшкодування судових витрат.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 – адвокат Бородін Д.В., посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що Державний акт на землю серії ЖТ-8-12 №000557 від 15.08.2000, який нібито посвідчував право власності ОСОБА_4 на спірну земельну ділянку, є сфальсифікованим, а відтак нікчемним.
Зазначає, що земельна ділянка, яка одержана у дар позивачем та третьою особою, не винесена в натурі, не встановлені та не передані межові знаки, не має позиціювання земельної ділянки у правовстановлюючих документах та за системою GPS, а також має інше цільове призначення ніж земельна ділянка надана ОСОБА_5 та відчужена ним ОСОБА_2 .
На думку апелянта, суд першої інстанції не обґрунтовано вирішив, що ОСОБА_2 не є добросовісним набувачем, не встановив, що саме вона порушила, придбаваючи земельну ділянку, яка не була під обтяженням, рішення про передачу цієї ділянки ОСОБА_5 не скасовано та є діючим, у зв`язку з чим, за ст.12 ЦК України, набувач вважається добросовісним, поки протилежне не буде доведено в суді.
Зауважує, що позивач та третя особа з самостійними вимогами на предмет спору при заявлені вимоги про витребування майна від добросовісного набувача не внесли вартість спірного нерухомого майна на депозитний рахунок суду, що є обов`язковою передумовою для задоволення позову про витребування майна в добросовісного набувача.
Наголошує, що оскаржуване судове рішення стосується прав та обов`язків ОСОБА_5 щодо ОСОБА_2 , тому що на підставі ч. 1 ст. 660, ч. 1 ст. 661, ч. 2 ст. 22, ст. 625 ЦК України відповідач ОСОБА_2 як покупець має право вимагати у продавця ОСОБА_5 відшкодування збитків у разі вилучення майна покупця на підставах, що виникли до продажу товару на користь третьої особи за рішенням суду. Таким чином, ухвалення рішення, яким по суті було вирішено питання щодо прав та обов`язків ОСОБА_5 , який не був залучений до участі у справі в якості співвідповідача або третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, є порушенням норм процесуального права, яке є обов`язковою підставою для скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового – про відмову у задоволенні позову.
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Суровцев А.Ю., посилаючись на законність і обґрунтованість судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення без змін.
В судовому засіданні представник відповідача – адвокат Бородін Д.В. доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.
Представник позивачів – адвокат Суровцев А.Ю. вважав апеляційну скаргу необґрунтованою та в її задоволенні просив відмовити.
Належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи інші учасники в судове засідання не з`явились, а тому суд апеляційної інстанції розглянув справу у їх відсутність.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на наступне.
Судом встановлено, що 29 березня 1994 року рішенням Зарічанської сільської ради народних депутатів Житомирського району Житомирської області ОСОБА_4 була передана у приватну власність земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель загальною площею 0,14 (т. 1 а.с. 134 зворот-135).
20 жовтня 1997 року на підставі вищевказаного рішення ОСОБА_4 виданий Державний акт на право приватної власності на землю серії 1-ЖТ № 015131, відповідно до якого він набув у власність земельну ділянку загальною площею 0,1765 га з цільовим призначенням для обслуговування жилого будинку та ведення особистого селянського господарства в с. Зарічани (т. 1 а.с. 136).
10 квітня 2000 року рішенням Житомирського районного суду Житомирської області по справі № 2-147 розділено присадибну ділянку біля житлового будинку АДРЕСА_1 , а саме виділено у користування ОСОБА_4 земельну ділянку площею 461 м2 позначену на площі буквами А-Б-І-К-Л-М-Н-О-П-Р-Р1-Ф-С1-С-Т-И-А, площею 359 м2 позначену на площі буквами Е-Є-Ж-С2-Ч-Ш-Д-Е, а всього загальною площею 854 м2 (т. 1 а.с. 137-139).
15 серпня 2000 року ОСОБА_4 отримав Державний акт на право власності на землю ЖТ-08-12 № 000557, відповідно до якого набув власності на земельну ділянку на території с. Зарічани Житомирського району Житомирської області загальною площею 0,2011 га, з яких 0,0827 га для обслуговування жилого будинку та 0,1184 га для ведення особистого підсобного господарства. Зазначений Державний акт виданий на підставі рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 10 квітня 2000 року по справі № 2-141 (т. 2 а.с. 28).
15 вересня 2000 року ОСОБА_4 на підставі нотаріально посвідченого договору дарування відчужив своїм дітям – ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в рівних частках 49/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 та земельну ділянку загальною площею 0,211 га для обслуговування цього будинку та ведення особистого підсобного господарства, що знаходиться на території с. Зарічани (т. 1 а.с. 18).
01 квітня 2021 року ОСОБА_5 звернувся до Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області із заявою про виділення йому земельної ділянки та надання дозволу на розробку та виготовлення документації із землеустрою для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,12 га в АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 63).
28 вересня 2021 року рішенням Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області № 412 ОСОБА_5 наданий дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, а саме на земельну ділянку орієнтовною площею 0,1200 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства в с. Зарічани Житомирського району Житомирської області (т. 1 а.с. 66-67).
30 листопада 2021 року рішенням Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області № 504 ОСОБА_5 затверджений проект землеустрою та передана у власність земельна ділянка з кадастровим номером 1822082500:02:001:1935 загальною площею 0,0709 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в с. Зарічани Житомирського району Житомирської області (т.1 а.с. 61-62).
21 вересня 2024 року ОСОБА_5 на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу земельної ділянки № 3235 продав ОСОБА_2 земельну ділянку загальною площею 0,0709 га з кадастровим номером № 1822082500:02:001:1935 та цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в с. Зарічани Житомирського району Житомирської області (т. 1 а.с. 167-168).
У 2024 році ОСОБА_1 та ОСОБА_3 виготовили технічну документацію щодо земельної ділянки площею 0,0748 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства в с. Зарічани Житомирського району Житомирської області (т. 1 а.с. 20-48).
Рішенням № РВ-6300121152024 від 21 листопада 2024 року відділом № 7 Управлінням забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Харківській області ОСОБА_1 відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру у зв`язку із тим, що земельна ділянка ОСОБА_1 перетинається з земельною ділянкою 1822082500:02:001:1712 (площа перетинання 0,2192 га) та з земельною ділянкою 1822082500:02:001:1935 (площа перетинання співпадає на 93,8082) (т. 1 а.с. 49).
У листі № 390/35-25 від 12 лютого 2025 року Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області повідомило, що земельна ділянка за № 1822082500:02:001:1935 зареєстрована на підставі «Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_5 площею 0,0709 га для ведення особистого селянського господарства в межах с. Зарічани Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області» (т. 1 а.с. 71).
Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції виходив з того, що позивач ОСОБА_1 та третя особа, що заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_3 в силу положень ст. 128 ЦК УСРСР в редакції закону від 30 жовтня 1999 року, яка діяла на момент укладення договору дарування, набули право власності на земельну ділянку загальною площею 0,211 га для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, що знаходиться на території с. Зарічани, в момент прийняття цього дару, тобто в момент підписання договору. Тому Станишівська сільська рада Житомирського району Житомирської області протиправно надала дозвіл ОСОБА_5 на розробку технічної документації на спірну земельну ділянку, оскільки станом на 2021 року така ділянка, фактично, була сформованою та належала ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , про що свідчить державний акт ЖТ-08-12 № 000557 від 15 серпня 2000 року й договір дарування від 15 вересня 2000 року № 4852.
У подальшому вищевказаний орган місцевого самоврядування протиправно передав спірну земельну ділянку ОСОБА_5 та останній зміг її зареєструвати за собою й відчужити на користь відповідачки ОСОБА_2 .
Разом з тим, спираючись на правові позиції Великої Палати Верховного Суду, які відображені у постановах від 21 серпня 2019 року по справі № 911/3681/17 та від 20 червня 2023 року по справі № 633/408/18, місцевий суд дійшов висновку, що скасування відповідних рішень сільської ради з подальшим скасуванням реєстрації земельної ділянки в державному земельному кадастрі, а також визнання договору купівлі-продажу цієї земельної ділянки із скасуванням державної реєстрації права власності за відповідачкою у цьому випадку є неефективним способом захисту права, оскільки задоволення цих вимог, фактично, не призведе до відновлення володіння земельною ділянкою, а лише усуне перешкоди у її користуванні. Однак, із суті позовних вимог слідує, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 бажають не усунути перешкоди у користуванні спірною ділянкою, а відновити своє порушене право власності на неї.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, що стосуються: рішень Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області № 412 від 28 вересня 2021 року та № 504 від 30 листопада 2021 року; скасування реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 1822082500:02:001:1935 в Державному земельному кадастрі; визнання недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки № 3235 від 21 вересня 2024 року та реєстрацію права власності на вищевказану земельну ділянку за ОСОБА_2 .
Оскільки земельна ділянка вибула із власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на підставі рішення сільської ради про безоплатну передачу такої землі у приватну власність ОСОБА_5 й таке витребування здійснюється судом з легітимною метою, а саме з метою задоволення суспільного й публічного інтересу, зокрема задля відновленого права власності позивачів, яке було порушено діями органу місцевого самоврядування, тому місцевий суд вважав такими, що підлягають до задоволення вимоги щодо витребування земельної ділянки з володіння ОСОБА_2 . При цьому часткове задоволення даної вимоги ОСОБА_1 суд мотивував тим, що спірна ділянка в цілому не може бути витребуваною на її користь, оскільки позивач володіє лише частиною цієї ділянки.
Колегія суддів не може в повній мірі погодитись із висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Згідно п. 4 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, зокрема, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.
Верховним Судом у постанові від 13 січня 2021 року у справі № 466/5766/13-ц сформульовані правові висновки, відповідно до яких рішення є таким, що прийняте про права, інтереси та (або) обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, лише тоді, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права, інтереси та (або) обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи. 
Відповідно до змісту оскаржуваного рішення суд першої інстанції, вирішуючи спір дійшов висновку, що Станишівська сільська рада Житомирського району Житомирської області протиправно надала дозвіл ОСОБА_5 на розроблення технічної документації на спірну земельну ділянку та в подальшому передала її у власність ОСОБА_5 , який зареєстрував цю земельну ділянку та відчужив відповідачці ОСОБА_2 .
Колегія суддів вважає, скільки даним рішенням спірна земельна ділянка витребувана у ОСОБА_2 , остання як покупець має право вимагати у продавця ОСОБА_5 відшкодування збитків, в тому числі, і на підставі ст.ст. 22, 661 ЦК України, що може виражатися у несприятливих для нього наслідках та безпосередньо впливає на його права та обов`язки.
ЄСПЛ неодноразово наголошував, що право на справедливий суд включає реальну можливість особи брати участь у процесі, знати про нього та представляти свою позицію. 
Таким чином, суд першої інстанції розглянув справу без залучення до участі у справі ОСОБА_5 в якості заінтересованої особи або відповідача, що є обов`язковою підставою для скасування судового рішення. Змінити суб`єктний склад учасників справи апеляційний суд на стадії апеляційного розгляду не має повноважень.
Враховуючи вищевикладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нового – про відмову у задоволення позовних вимог в оскаржуваній частині, а саме: витребування з незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в рівних частках земельної ділянки загальною площею 0,0709 га, яка розташована у селі Зарічани Житомирського району Житомирської області з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером 1822082500:02:001:1935, та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 605,60 грн витрат по сплаті судового збору та на користь ОСОБА_3 1 211, 20 грн витрат по сплаті судового збору.
Щодо судових витрат колегія суддів зазначає наступне.
За приписами статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (частина 1).
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 2).
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4).
Відповідно до частин 1, 2, 8 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Враховуючи вищевикладене та відповідно положень статті 141 ЦПК України із позивачів на користь відповідача підлягають стягненню по 1 362,60 грн витрат по сплаті судового збору (за подання апеляційної скарги). При цьому апеляційний суд не вбачає підстав для стягнення на користь відповідача судових витрат за надання правничої допомоги у розмірі 40 000 грн, оскільки матеріали справи не містять будь яких доказів їх понесення, їх розрахунку, тощо. 
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до пунктів 3, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції – скасуванню, з ухваленням ного про відмову у задоволенні позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 258, 259, 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд
у х в а л и в :
Апеляційну скаргу представника представника ОСОБА_2 – адвоката Бородіна Дмитра Вікторовича задовольнити.
Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 19 лютого 2026 року скасувати в частині витребування з незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в рівних частках земельної ділянки загальною площею 0,0709 га, яка розташована у селі Зарічани Житомирського району Житомирської області з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером 1822082500:02:001:1935, та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 605,60 грн витрат по сплаті судового збору та на користь ОСОБА_3 1 211, 20 грн витрат по сплаті судового збору та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні даних вимог.
Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 по 1 362,60 грн сплаченого судового збору.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Н.Й.Григорусь

Судді О.М.Галацевич

В.А.Панкеєва

Повний текст постанови складений 04 червня 2026 року.