Справа № 127/13524/26
Провадження № 2-а/127/140/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.05.2026   м. Вінниця 

Вінницький міський суд Вінницької області у складі судді Дернової В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, визначених ст. 286 КАС України, без виклику учасників справи на підставі матеріалів справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, 
ВСТАНОВИВ: 

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та просив скасувати постанову № R193531 від 14.11.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_1 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення про притягнення до відповідальності у виді штрафу у сумі 17000 грн. стосовно ОСОБА_1 , та адміністративну справу про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 – закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, оскільки оскаржувана постанова була прийнята з грубим порушенням КУпАП; також позивач ОСОБА_1 просив поновити строк для звернення до суду із позовною заявою про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення № R193531 від 14.11.2025 року.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 27.04.2026 року було прийнято заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з урахуванням особливостей, визначених ст. 286 КАС України, без виклику учасників справи на підставі матеріалів справи (у письмовому провадженні); витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_1 матеріали, які стали підставою винесення постанови від 14 листопада 2025 року № R193531 в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 2101 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , у тому числі: підтвердження факту подання ОСОБА_1 через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста заяви про неоспорювання допущеного порушення; підтвердження надання ОСОБА_1 згоди на притягнення до адміністративної відповідальності за його відсутності (технічні дані (лог-файли, електронні журнали, інші цифрові відомості), що підтверджують дату, час, спосіб та ідентифікацію особи, яка подала зазначену заяву (зокрема за 11.11.2025 року); підтвердження направлення ОСОБА_1 повістки, докази отримання або відмови від отримання поштового відправлення ОСОБА_1 ; у разі відсутності таких доказів — відповідне письмове підтвердження; роз`яснено відповідачу його право подати відзив на позовну заяву з надісланням його копії позивачеві; встановлено відповідачу строк, протягом якого він має право подати суду відзив на позовну заяву та всі докази по справі – до 7 травня 2026 року.
Ухвалу про прийняття заяви до розгляду та відкриття провадження у справі було отримано відповідачем 28.04.2024 року, а позовну заяву з додатками – 21.04.2026 року.
Однак, ні відзив на позов (заява про відмову у поновленні строку звернення до адміністративного суду та залишення позову без розгляду від 07.05.2026 року не є відзивом на позов по суті спору), ні витребувані судом письмові докази у повному обсязі (зокрема, підтвердження направлення ОСОБА_1 повістки, докази отримання або відмови від отримання поштового відправлення ОСОБА_1 ) відповідачем не було подано до суду у встановлений судом строк.
Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.
Вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд доходить до такого висновку. 
Ч. 3 ст. 2101 КУпАП передбачена відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період.
Судом установлено, що 14.11.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_2 було винесено постанову № R193531 по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 2101 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , та накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. 
Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, «за результатом вивчення відомостей та реєстрової інформації Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, встановлено, що ОСОБА_1 не пройшов(ла), (відмовився(лась) від проходження) ВЛК (п. 2 розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист», чим допустив(ла) порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію». 
Оскаржувана постанова судом перевіряється на предмет дотримання суб`єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія). 
Однак, відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_2 - ні відзив на позов (заява про відмову у поновленні строку звернення до адміністративного суду та залишення позову без розгляду від 07.05.2026 року не є відзивом на позов по суті спору), ні витребувані судом письмові докази у повному обсязі (зокрема, підтвердження направлення ОСОБА_1 повістки, докази отримання або відмови від отримання поштового відправлення ОСОБА_1 ) у встановлений строк до суду надано не було.
З огляду на вказану вище процесуальну поведінку відповідача встановити дотримання суб`єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки неможливо (зокрема, неможливо перевірити дотримання встановленого чинним законодавством порядку виклику повісткою та/або направлення ОСОБА_1 на медичний огляд (ВЛК), оскільки обмежено придатним він раніше не визнавався, тому обов`язок самостійно пройти ВЛК до 5 червня 2025 року у нього не виник.
Так, згідно з п. 74 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року № 560 (далі – Порядок), резервістам та військовозобов`язаним, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11; направлення реєструється в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 та видається резервісту та військовозобов`язаному під особистий підпис; під час вручення направлення резервістам та військовозобов`язаним під особистий підпис доводяться вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та строк завершення медичного огляду.
Відповідно до п. 69 Порядку, проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період громадяни України, які перебувають на військовому обліку та з набранням чинності Указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, прибули до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для уточнення своїх облікових даних (адреси місця проживання, номерів засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності) та інших персональних даних), на медичний огляд не направляються; на медичний огляд громадяни, які уточнили свої облікові дані, викликаються повісткою.
Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Так, як вбачається з правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 08.07.2020 року у справі № 177/525/17, сам факт визнання особою вини (згідно з заявою ОСОБА_1 від 11.11.2025 року, підписаної КЕП 12:10:28 11.11.2025) не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення.
Отже, оскаржувана постанова не була прийнята обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), а отже не відповідає принципам правомірної адміністративної поведінки. 
Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
За зазначених обставин справи, постанова ІНФОРМАЦІЯ_1 № R193531 від 14.11.2025 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 2101 КУпАП, про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. підлягає скасуванню у зв`язку з недотриманням суб`єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки та ненаданням суб`єктом владних повноважень відзиву на позов, що суд розцінює як визнання ним позову, а також у зв`язку з ненаданням усіхвитребуваних судом письмових доказів, а провадження у справі – закриттю, тобто позов підлягає задоволенню.
Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 139 КАС України.
При цьому, суд вважає за можливе та необхідне поновити ОСОБА_1 строк для звернення до суду із позовною заявою про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення № R193531 від 14.11.2025 року, оскільки матеріали справи не містять жодного доказу направлення ОСОБА_1 та отримання ним оскаржуваної постанови, яку він отримав лише 14.04.2026 року від державного виконавця (підтверджується відміткою державного виконавця) та 21.04.2026 року звернувся до суду з позовом (у десятиденний строк).
На підставі ч. 3 ст. 2101 КУпАП, керуючись ст. 72, 77, 121-122, 139, 159, 242, 286 КАС України, 

ВИРІШИВ: 

Поновити ОСОБА_1 строк для звернення до суду із позовною заявою про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення № R193531 від 14.11.2025 року.
Позов задовольнити. 
Постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 № R193531 від 14.11.2025 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 2101 КУпАП, про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. – скасувати, а справу про адміністративне правопорушення – закрити.
Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 665,60 грн. судового збору за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення (складення).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )
ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_2 )

Суддя