ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
19 червня 2026 року 	Справа № 280/2513/26 м.Запоріжжя	
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Новікової І.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАЙН-ОК» до Головного управління Держпроспоживслужби у Львівській області про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:
24 березня 2026 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАЙН-ОК» (далі – позивач) до Головного управління Держпроспоживслужби у Львівській області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Держпроспоживслужби у Львівській області №0168 від 15.12.2025 та №0014 від 19.01.2026.
Ухвалою суду від 30.03.2026 відкрито спрощене позовне провадження, розгляд справи призначено в порядку письмового провадження.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що станом на дату подання позовної заяви директор або уповноважені особи Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАЙН-ОК» не отримували та не ознайомлювалися з направленням (наказом/рішенням/розпорядженням) ГУ Держпродспоживслужби у Львівській області. Таким чином Товариство з обмеженою відповідальністю «ВАЙН-ОК» було позбавлено можливості ознайомитись з підставами проведення контролю. Вказує, що позивачу не було належним чином вручено вимоги щодо надання інформації про вартість розповсюдженої реклами та/або виготовлення реклами, та/або вартість розповсюдженої реклами, а також інформація, передбачена ч.2 ст.26 Закону України «Про рекламу» та пояснень з приводу виявлених порушень законодавства про рекламу, а отже, позивач був позбавлений права надання відповіді на вимогу, а відповідно рішення №0168 від 15.12.2025 та №0014 від 19.01.2026 - є незаконними і протиправними. Також вказує, що плакат, що був розміщений на дверях у магазині «ВИНА СВІТУ» не може вважатися рекламою і до нього не можуть застосовуватися вимоги ч.2 ст.22 Закону України « Про рекламу», так як даний плакат розміщений в місці реалізації цього товару і є вивіскою, а не рекламою. З урахуванням викладеного, вважає оскаржувані постанови протиправними та просить позовні вимоги задовольнити.
Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень відповідач послався на те, що спеціалістами Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області в ході проведення 18.08.2025 моніторингу реклами, розповсюдженої на території Львівської області виявлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Вайн-Ок» здійснювало розповсюдження реклами алкогольних напоїв у магазині «Вина Світу» за адресою: м.Львів, пр.В`ячеслава Чорновола, 45, з порушенням вимог п.5 ч.2 ст.22 Закону України «Про рекламу». Зазначає, що посадовою особою Головного управління складено протокол про порушення законодавства про рекламу щодо порушення Товариством з обмеженою відповідальністю «Вайн-Ок» вимог п.5 ч.2 ст.22 Закону України «Про рекламу» та згідно п.5 ч.2 ст.22 Закону України «Про рекламу». Відповідач зазначає, що на адресу ТОВ «Вайн-Ок» направлено вимогу у порядку частини 2 статті 26 Закону України «Про рекламу». Зазначає, що на вказану вимогу позивач жодним чином не відреагував, пояснень по факту вчинення правопорушення та інформації щодо вартості розповсюдження реклами не надав та на розгляд справи не з`явився. Зазначає, що позивачем не доведено, що Головним управлінням Держпродспоживслужби у Львівській області були порушені вимоги чинного законодавства. Зазначає, що позивачем не доведено, що Головним управлінням Держпродспоживслужби у Львівській області були порушені вимоги чинного законодавства. З урахуванням викладеного у відзиві на позовну заяву, відповідач просив відмовити у задоволенні позивних вимог.
Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно встановивши обставини справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, встановив наступне.
З матеріалів справи судом встановлено, що 18.08.2025 посадовими особами ГУ Держпродспоживслужби у Львівській області встановлено розповсюдження ТОВ «Вайн-Ок» реклами алкогольних напоїв у магазині «Вина Світу» за адресою: м.Львів, пр.В`ячеслава Чорновола, 45 (рекламний плакат за вікном приміщення магазину з написом: «Вина Світу. Мережа виномаркетів. Літо починається зі смаку! Купуй джин – отримай тонік у подарунок» та зображеннями алкогольних напоїв (джину) та їх торгівельних марок; рекламний плакат за вікном приміщення магазину з написом: «Вина Світу. Мережа Виномаркетів. БОЖОЛЕ В ДОРОЗІ. 20 листопада. Відчуй магію молодого вина» та зображення пляшки вина ТМ «BEAUJOLAIS»), з порушенням вимог п.5 ч.2 ст.22 Закону України «Про рекламу», а саме забороняється реклама алкогольних напоїв, торгівельних марок засобами внутрішньої реклами.
24.11.2025 ГУ Держпродспоживслужби у Львівській області складено протокол протокол про порушення законодавства про рекламу №0171 щодо порушення Товариством з обмеженою відповідальністю «Вайн - Ок» вимог п.5 ч.2 ст.22 Закону України «Про рекламу».
Також, 25.11.2025 на адресу ТОВ «Вайн - Ок» направлено вимогу щодо надання пояснень та додаткових документів у строк до 11.12.2025.
Рішенням ГУ Держпродспоживслужби у Львівській області від 15.12.2025 №0168 про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу, за недотримання встановлених законом вимог щодо порядку розповсюдження та розміщення реклами у відповідності до вимог частини 7 статті 27 Закону України «Про рекламу» накладено на ТОВ «Вайн - Ок» штраф у розмірі 5083,00 грн.
Крім того, рішенням ГУ Держпродспоживслужби у Львівській області від 19.01.2026 №0014 про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу, за неподання інформації щодо вартості розповсюдження реклами та пояснень по факту розповсюдження реклами з порушенням вимог законодавства про рекламу накладено на розповсюджувача реклами ТОВ «Вайн - Ок» штраф у розмірі 1700,00 грн.
Не погодившись з прийнятими рішеннями, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України), відповідно до яких у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Суд зазначає, що засади рекламної діяльності в Україні, регулює відносини, що виникають у процесі виробництва, розповсюдження та споживання реклами регулює Закон України «Про рекламу».
Частина перша статті 26 Закону №270/96-ВР встановлює контроль за дотриманням законодавства України про рекламу здійснюють у межах своїх повноважень центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, - щодо захисту прав споживачів реклами (у тому числі щодо спорудження житлового будинку), а також щодо виконання вимог частини десятої статті 8 цього Закону, крім випадків, якщо зазначена реклама є рекламою азартних ігор та організаторів азартних ігор.
Підпункт 9 пункту 4 Положення про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 2 вересня 2015 року №667, передбачає, що Держпродспоживслужба відповідно до покладених на неї завдань здійснює контроль за дотриманням законодавства про рекламу в частині захисту прав споживачів реклами, приймає рішення про визнання реклами недобросовісною, прихованою, про визнання порівняння в рекламі неправомірним з одночасним зупиненням її розповсюдження.
Частиною другою статті 26 Закону №270/96-ВР визначено, що на вимогу органів державної влади, на які згідно із законом покладено контроль за дотриманням вимог законодавства про рекламу, за фактом виявлення такими органами порушення або в ході розгляду повідомлення (звернення, скарги, заяви тощо) третіх осіб про порушення вимог законодавства про рекламу рекламодавці, виробники та розповсюджувачі реклами зобов`язані надавати документи, усні та/або письмові пояснення, відео- та аудіозаписи, а також іншу інформацію, що стосуються виявленого порушення чи повідомлення про нього та необхідні для здійснення такими органами повноважень щодо державного контролю.
Крім того, відповідний орган державної влади має право:
- вимагати від рекламодавців, виробників та розповсюджувачів реклами усунення виявлених порушень вимог законодавства;
- вимагати припинення дій, що перешкоджають здійсненню державного контролю;
- надавати (надсилати) рекламодавцям, виробникам та розповсюджувачам реклами обов`язкові для виконання приписи про усунення порушень;
- приймати рішення про визнання реклами недобросовісною, прихованою, про визнання порівняння в рекламі неправомірним з одночасним зупиненням її розповсюдження;
- приймати рішення про зупинення розповсюдження відповідної реклами.
Органи державної влади зобов`язані повідомляти рекламодавців, виробників та розповсюджувачів реклами про розгляд справ про порушення ними вимог законодавства про рекламу не менше ніж за п`ять робочих днів до дати розгляду справи.
Відповідно до частини шостої статті 27 Закону № 270/96-ВР за неподання, несвоєчасне подання або подання завідомо недостовірної інформації про вартість розповсюдженої реклами та/або виготовлення реклами, та/або вартість розповсюдження реклами, а також інформації, передбаченої частиною другою статті 26 цього Закону, центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, необхідної для здійснення ними передбачених цим Законом повноважень, на рекламодавців, виробників реклами та розповсюджувачів реклами накладається штраф у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Таким чином, Закон № 270/96-ВР є спеціальним законом, що регулює відносини у сфері реклами, включаючи контроль за її дотриманням.
Статтею 26 цього Закону визначені повноваження Держпродспоживслужби щодо контролю за дотриманням законодавства про рекламу, зокрема: вимагати від суб`єктів господарювання пояснень і документів, пов`язаних із рекламою та приймати рішення про визнання реклами такою, що порушує закон, і накладати штрафи.
Законом №270/96-ВР не установлена процедура проведення перевірок. Цей закон зосереджений на матеріальних аспектах - виявленні порушень і застосуванні санкцій.
Верховним Судом у постанові від 07 квітня 2025 року у справі №280/275/24 зроблено висновок, що контроль за дотриманням законодавства про рекламу алкогольних напоїв не є заходом державного нагляду (контролю) у розумінні Закону №877-V. Якщо орган контролю вимагає документи, що виходять за межі рекламного матеріалу, така перевірка набуває ознак заходу державного нагляду в розумінні Закону №877-V і має супроводжуватися дотриманням його процедур.
За таких обставин, посилання позивача на те, що відповідачем під час перевірки не було дотримано приписів Закону №877-V є безпідставними.
За ч.2 ст.22 Закону №270/96-ВР, реклама алкогольних напоїв, торговельних марок, інших об`єктів права інтелектуальної власності, під якими випускаються алкогольні напої, забороняється: 1) у будь-яких аудіовізуальних медіа незалежно від технології їх розповсюдження з 6 години до 23 години; 2) на перших і останніх сторінках друкованих медіа, у всіх друкованих медіа для дітей та юнацтва, на сторінках для дітей та юнацтва усіх друкованих медіа; 3) у всіх виданнях для дітей та юнацтва, на сторінках для дітей та юнацтва усіх друкованих видань; 4) в усіх друкованих медіа (крім спеціалізованих видань); 5) засобами внутрішньої реклами; 6) за допомогою заходів рекламного характеру (крім спеціальних виставкових заходів щодо алкогольних напоїв); 7) на зовнішніх та внутрішніх поверхнях транспортних засобів загального користування та метрополітену; 8) засобами зовнішньої реклами.
Відтак, законом заборонено внутрішню рекламу алкогольних напоїв як будь-який заклик (прямий чи непрямий) у торговій залі магазину, що може стимулювати інтерес чи попит до алкогольної продукції, але не заборонено інформацію про товар у місцях продажу (зокрема, цінники, етикетки, вивіски з назвою).
У розумінні статті 1 Закону №270/96-ВР реклама - це інформація про особу, ідею та/або товар, розповсюджена за грошову чи іншу винагороду або з метою самореклами в будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначена, щоб сформувати або підтримати у прямий (пряма реклама, телепродаж) або непрямий (спонсорство, розміщення товару (продакт-плейсмент) спосіб обізнаність споживачів реклами та їхній інтерес щодо таких особи, ідеї та/або товару;
внутрішня реклама - це реклама, що розміщується всередині будинків, споруд, у тому числі в кінотеатрах і театрах під час, до і після демонстрації кінофільмів та вистав, концертів, а також під час спортивних заходів та спортивних змагань, що проводяться у закритих приміщеннях, крім місць торгівлі (у тому числі буфетів, кіосків, яток), в яких може розміщуватися інформація про товари, що безпосередньо в цих місцях продаються;
зовнішня реклама - реклама, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях - рекламоносіях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг.
Відтак, реклама характеризується такими критеріями: має на меті сформувати чи підтримати обізнаність споживачів та їхній інтерес до особи, ідеї та/або товару; поширюється за грошову чи іншу винагороду або з метою самореклами, тобто має комерційний або промоційний характер; може бути представлена у формі прямої реклами, телепродажу, спонсорства, продакт-плейсмента; розміщується на відкритих територіях, на спеціальних конструкціях, зовнішніх поверхнях будівель, елементах вуличного обладнання чи над проїжджою частиною (зовнішня реклама) або всередині приміщень (будинків, споруд, кінотеатрів, театрів, під час спортивних заходів у закритих приміщеннях).
З наданих до матеріалів справи фотознімків на яких зафіксовано порушення, судом встановлено, що плакат з написом: «Вина Світу». Мережа виномаркетів. Літо починається зі смаку! Купуй джин - отримай тонік у подарунок» та зображеннями алкогольних напоїв (джину) та їх торгівельних марок; «Вина Світу. Мережа Виномаркетів. БОЖОЛЕ В ДОРОЗІ. 20 листопада. Відчуй магію молодого вина» та зображення пляшки вина ТМ «BEAUJOLAIS», були розміщені на склі вікна приміщення магазину «Вина Світу», в якому здійснює торгівельну діяльність ТОВ «ВАЙН-ОК».
Згідно з позицією Верховного Суду (постанова від 07.04.2025 у справі №280/275/24 У контексті магазину будь-які промоційні матеріали всередині приміщення (плакати, банери, екрани тощо), які мають на меті просування товару чи послуги (“акція”, “спробуйте”, “купуйте”, “візьміть”, “зустрічайте”, “спеціальна пропозиція” тощо), підпадають під термін “внутрішньої реклами” та загальні критерії реклами.
Тобто Закон забороняє внутрішню рекламу алкогольних напоїв - будь-який заклик (прямий чи непрямий) у торговій залі магазину, що може стимулювати інтерес чи попит до алкогольної продукції, але не забороняє інформацію про товар у місцях продажу (зокрема, цінники, етикетки, вивіски з назвою).
Реклама алкогольних напоїв у приміщеннях магазинів засобами внутрішньої реклами заборонена, незалежно від того, чи є місце продажу спеціалізованим. Винятки стосуються виключно спеціальних виставкових заходів. Будь-які матеріали, що за формою чи змістом просувають алкогольні напої або стимулюють попит у торговому залі (особливо з використанням слів “акція”, “подарунок”, “виграй” тощо), є порушенням частини другої статті 22 Закону № 270/96-ВР.
Суд зазначає, що рекламою алкогольних напоїв у торговому залі магазину є будь-які промоційні матеріали чи дії, що відповідають критеріям “внутрішньої реклами” згідно із Законом № 270/96-ВР. Зокрема, це: - плакати, банери, екрани чи інші носії інформації всередині приміщення, які містять заклики до покупки або просування товару, наприклад: “акція”, “спробуйте”, “купуйте”, “візьміть”, “зустрічайте”, “спеціальна пропозиція” тощо; такі матеріали мають бути спрямовані на формування чи підтримку інтересу споживачів до алкогольних напоїв; - продакт-плейсмент або спонсорські елементи всередині магазину, якщо вони активно просувають алкогольний бренд чи продукт із наміром стимулювати попит; - будь-які прямі чи непрямі заклики до придбання алкогольних напоїв, які виходять за рамки простого інформування про товар.
Судом встановлено, що розміщені позивачем плакати відповідають у повній мірі визначенню реклами алкогольної продукції.
Відтак, є доведеним порушення позивачем частини 5 статті 22 Закону № 270/96-ВР.
Щодо правомірності накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу, за неподання інформації щодо вартості розповсюдження реклами та пояснень по факту розповсюдження реклами з порушенням вимог законодавства про рекламу, суд зазначає наступне.
Так, приписами ч. 2 ст. 26 Закону № 270/96-ВР передбачено, що на вимогу органів державної влади, на які згідно із законом покладено контроль за дотриманням вимог законодавства про рекламу, за фактом виявлення такими органами порушення або в ході розгляду повідомлення (звернення, скарги, заяви тощо) третіх осіб про порушення вимог законодавства про рекламу рекламодавці, виробники та розповсюджувачі реклами зобов`язані надавати документи, усні та/або письмові пояснення, відео- та аудіозаписи, а також іншу інформацію, що стосуються виявленого порушення чи повідомлення про нього та необхідні для здійснення такими органами повноважень щодо державного контролю.
Крім того, відповідний орган державної влади має право:
вимагати від рекламодавців, виробників та розповсюджувачів реклами усунення виявлених порушень вимог законодавства;
вимагати припинення дій, що перешкоджають здійсненню державного контролю;
надавати (надсилати) рекламодавцям, виробникам та розповсюджувачам реклами обов`язкові для виконання приписи про усунення порушень;
приймати рішення про визнання реклами недобросовісною, прихованою, про визнання порівняння в рекламі неправомірним з одночасним зупиненням її розповсюдження;
приймати рішення про зупинення розповсюдження відповідної реклами.
Органи державної влади зобов`язані повідомляти рекламодавців, виробників та розповсюджувачів реклами про розгляд справ про порушення ними вимог законодавства про рекламу не менше ніж за п`ять робочих днів до дати розгляду справи.
З матеріалів справи судом встановлено, що Вимога ГУ Держпродспоживслужби у Львівській області, у відповідності до частини другої статті 26 Закону України «Про рекламу», якою зобов`язано відповідача надати пояснення по факту вчинення правопорушення з додаванням завірених належним чином копій: документів щодо вартості розповсюдженої реклами, та/або виготовлення реклами, та/або вартості розповсюдження реклами; документів, що підтверджують факт оплати за виготовлену рекламу (макетів реклами тощо), акти виконаних робіт; інших документів, що мають відношення до справи та письмові пояснення по факту вчинення порушення законодавства про рекламу, було направлено позивачу засобами поштового зв`язку за зареєстрованою адресою: 70504, Запорізька область, м. Оріхів, вул. Героїв АТО, буд.22А.
При цьому, як стверджує позивач він не отримував відповідні документи від позивача.
Проте, суд зазначає, що оскільки з матеріалів справи встановлено, що відповідачем вживались заходи направлення повідомлень за юридичною адресою позивача, проте такі повідомлення не були вручені з незалежних від позивача обставин.
Суд зазначає, що у даному випадку саме відповідач має обов`язок забезпечити належне та своєчасне отримання кореспонденції від контролюючих органів, а реєстрація юридичної адреси підприємства на території активних бойових дій не може позбавляти відповідача негативних наслідків від не отримання поштової кореспонденції від контролюючих органів. Більш того, відповідач не позбавлений можливості зміни місце реєстрації на інший, зокрема на той у якому фактично здійснюється господарська діяльність. 
Частиною 1 статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що під час прийняття спірних рішень відповідач діяв обґрунтовано та з урахуванням всіх обставин, що мають значення при прийнятті рішень, у зв`язку з чим спірні рішення є такими, що скасуванню не підлягають, а позовні вимоги не підлягають задоволенню.
У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог судові витрати на користь позивача не відшкодовуються. 
Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:
У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАЙН-ОК» (70504, Запорізька область, м.Оріхів, вул.Героїв АТО, буд.22А, код ЄДРПОУ 45199041) до Головного управління Держпроспоживслужби у Львівській області (79011, м.Львів, вул.Д.Вітовського, 18, код ЄДРПОУ 40349068) про визнання протиправними та скасування рішень – відмовити. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.В. Новікова