ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2026 року 
м. Київ

cправа № 916/4682/24 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Вронська Г.О. - головуюча, Кондратова І.Д., Студенець В.І.,

за участю секретаря судового засідання Гнідобор А.В.,

представників учасників справи:
прокурора: Єреп В.В.,
від позивача-1: не з`явився,
від позивача-2: не з`явився,
від відповідача: Оляш К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеська обласна енергопостачальна компанія"

на рішення Господарського суду Одеської області (Д`яченко Т.Г.)
від 12.02.2025 та

на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду (Поліщук Л.В, Богатиря К.В., Таран С.В.)
від 17.02.2026 (повний текст складений 23.02.2026)

у справі за позовом Керівника Доброславської окружної прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі: 1. Південного офісу Держаудитслужби,
2. Визирської сільської ради Одеського району Одеської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеська обласна енергопостачальна компанія"

про визнання недійсними додаткових угод та стягнення 75962,02 грн

ІСТОРІЯ СПРАВИ
ПРОВАДЖЕННЯ У СУДАХ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
Короткий зміст позовних вимог
1. Керівник Доброславської окружної прокуратури Одеської області (далі - Прокурор) в інтересах держави в особі Південного офісу Держаудитслужби (далі - Позивач-1) та Визирської сільської ради Одеського району Одеської області (далі - Позивач-2) (разом - Позивачі) звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеська обласна енергопостачальна компанія" (далі - Відповідач, Скаржник) про визнання недійсними додаткових угод: №3 від 05.08.2021, №4 від 25.08.2021, №5 від 30.08.2021, №6 від 31.08.2021 (далі - Додаткові угоди) до Договору про закупівлю електричної енергії у постачальника №12-143Z-ПВЦ від 25.01.2021 (далі - Договір) та стягнення безпідставно надмірно сплачених бюджетних коштів в сумі 75962,02 грн.
2. Позовні вимоги обґрунтовані укладенням Додаткових угод з порушенням вимог пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", статті 180 Господарського кодексу України (далі - ГК України), статті 653 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), що є підставою для визнання їх недійсними згідно зі статтями 203, 215 ЦК України; грошові кошти, отримані у зв`язку з їх виконанням, підлягають поверненню на підставі статті 1212 ЦК України.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
3. Господарський суд Одеської області рішенням від 12.02.2025, залишеним без змін Південно-західним апеляційним судом у постанові від 17.02.2026 у справі № 916/4682/24, позов задовольнив, визнав недійсними додаткові угоди, стягнув з Відповідача на користь Позивача-2 безпідставно надмірно сплачені бюджетні кошти у розмірі 75962,02 грн.
4. Судові рішення, зокрема, мотивовані таким:
- щодо представництва прокурором інтересів держави в суді:
1) Позивач-1 є належним суб`єктом, уповноваженим здійснювати відповідні функції щодо реалізації державної політики у сфері закупівель, у зв`язку з чим є належним позивачем у справі. Саме до повноважень Позивача-1 належить вжиття заходів представницького характеру щодо захисту інтересів держави у спірних правовідносинах;
2) Позивач-2 як розпорядник бюджетних коштів є органом, уповноваженим на вжиття заходів представницького характеру щодо захисту інтересів держави, пов`язаних із законним та ефективним витрачанням коштів державного бюджету, а також є стороною Договору та укладених до нього Додаткових угод. Відтак Позивач-2 є належним позивачем у справі;
3) невжиття Позивачами протягом розумного строку після того, як їм достеменно стало відомо про можливе порушення інтересів держави, жодних заходів для захисту цих інтересів, зокрема, незвернення самостійно до господарського суду з позовом, свідчить про наявність у прокурора обґрунтованих підстав для захисту інтересів держави та, як наслідок, звернення до суду з таким позовом. Наявні у матеріалах справи докази підтверджують дотримання прокурором порядку, передбаченого Законом України "Про прокуратуру", зокрема, вимог частини четвертої статті 23 вказаного Закону;
- щодо вирішення спору по суті:
1) під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у статті 652 ЦК України та пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", проте загальне збільшення такої ціни не повинно перевищувати 10% від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі. Зміна ціни товару в договорі про закупівлю після виконання продавцем зобов`язання з передачі такого товару у власність покупця не допускається відповідно до частини третьої статті 632 ЦК України (з посиланням на висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 24.01.2024 у справі №922/2321/22 та від 21.11.2025 у справі №920/19/24);
2) унаслідок укладення Додаткових угод загальне збільшення ціни за одиницю електричної енергії (1 кВт-год) становить 38% від початкової ціни товару, визначеної сторонами при укладенні Договору;
3) зважаючи на імперативно встановлену чинним законодавством заборону на зміну ціни товару після виконання продавцем зобов`язання з його передачі, а також визначену пунктом 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" неможливість збільшення ціни за одиницю товару більше ніж на 10% від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору, наявні правові підстави для визнання Додаткових угод недійсними; останні суперечать нормам ЦК України та Закону України "Про публічні закупівлі";
4) виходячи з вартості одиниці товару (1 кВт-год), узгодженої у комерційній пропозиції (додаток №2 до Договору), за фактично отримані та спожиті 421 958 кВт-год електричної енергії Позивач-2 мав сплатити 1 038 310,52 грн. Отже, грошові кошти у розмірі 75 962,02 грн є такими, що були безпідставно одержані Відповідачем. Підстава їх набуття відпала, а тому останній зобов`язаний повернути кошти платнику, що відповідає приписам статей 216, 1212 ЦК України.

Короткий зміст вимог касаційної скарги. Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу, та стислий виклад позиції інших учасників справи
5. 14 березня 2026 року Відповідач (Скаржник), із використанням підсистеми "Електронний суд", звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить:
- скасувати постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.02.2026 та рішення Господарського суду Одеської області від 12.02.2025 у справі № 916/4682/24;
- ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову Позивача відмовити у повному обсязі;
- стягнути з Позивачів на користь Відповідача судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 18 168,00 грн та судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 24 224,00 грн.
6. Підставами касаційного оскарження Скаржник зазначає пункти 1, 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).
7. Обґрунтовуючи підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України Скаржник зазначив, що суди попередніх інстанцій під час розгляду справи застосували положення статей 15, 16, 203, 215, 216 ЦК України (в контексті того, що під час розгляду позовної вимоги про визнання правочину недійсним відповідачами по справі можуть бути всі сторони цього правочину) без урахування висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2022 у справі № 125/2157/19, а також в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 30.01.2024 у справі №924/564/22, від 04.07.2024 у справі № 924/334/22, від 04.09.2024 у справі № 922/42/24, від 30.10.2024 у справі № 910/9383/23, від 17.02.2026 у справі № 916/774/23.
8. В обґрунтування підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 3 частини 2 статті 287 ГПК України Скаржник зазначив, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували положення статті 217 та частини 1 статті 638 Цивільного кодексу України, частини 3 статті 180 Господарського кодексу України. Висновок щодо застосування вказаних норм матеріального права у подібних правовідносинах відсутній.
9. Правом подати відзив на касаційну скаргу Прокурор та Позивачі не скористались.
Стислий виклад обставин справи, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій
10. Позивачем-2 оприлюднено на веб-сайті "Prozorro" оголошення про проведення відкритих торгів на закупівлю 512200 кВт*год енергії (ДК 021:2015:09310000-5 "Електрична енергія") з терміном постачання до 31.12.2021 та очікуваною вартістю 2048800 грн (ідентифікатор закупівлі №UA-2020-12-17-000516-с).
11. За результатами розгляду тендерної пропозиції визначено переможцем Відповідача з остаточною ціновою пропозицією 1 166 125,73 грн.
12. У подальшому між Позивачем-2 та Відповідачем укладено договір №12-143Z-ПВЦ від 25.01.2021 (далі - Договір) про закупівлю електричної енергії у постачальника, відповідно до пункту 2.1. якого постачальник продає електричну енергію за кодом ДК021:2015-09310000-5 "Електрична енергія" споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору. Кількість електричної енергії на 2021 рік визначено в обсязі 512200 кВт*год. Відповідно до додатку 3 до договору "Обсяги постачання (закупівлі) електричної енергії споживачу".
13. Пунктом 2.3. Договору передбачено, що строк постачання електричної енергії з 22.01.2021 по 31.12.2021.
14. Згідно із пунктом 5.1. Договору ціна цього договору на 2021 рік становить 1 166 125,73 грн, у т. ч. ПДВ - 194 354,29 грн. Споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 3 до цього договору.
15. Відповідно до пункту 5.2. Договору ціна (тариф) електричної енергії зазначається у комерційній пропозиції постачальника. Для одного об`єкта споживання (площадок вимірювання) застосовується одна ціна електричної енергії.
16. У пункті 5.4. Договору сторони узгодили, що ціна електричної енергії має визначатись постачальником у рахунках про оплату електричної енергії за цим договором, у тому числі у разі зміни. У випадках застосування до споживача диференційних цін електричної енергії суми, вказані в рахунках, інформаційно відображають середню ціну, обчислену на базі різних диференційованих цін.
17. Згідно пункту 5.5. Договору розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.
18. Підпунктом 2 пункту 13.2. Договору передбачено, що згідно з вимогами Закону України "Про публічні закупівлі" умови договору не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі або ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії. Наявність факту коливання ціни товару на ринку підтверджується довідкою(ми) (листом(ми) (завіреними копіями цих довідки(ок) або листа(ів) відповідних органів, установ, організацій, які уповноважені надавати відповідну інформацію щодо коливання ціни товару на ринку, або інформацією з вебсайту ДП "Оператор ринку" (згідно з частинами 6, 9 статті 67 Закону України "Про ринок електричної енергії", з урахуванням листа Мінекономрозвитку України від 14.08.2019 № 3304-04/33869-06 "Щодо зміни ціни у договорах постачання електричної енергії") для документального підтвердження факту коливання ціни електричної енергії на ринку. Зміна ціни за одиницю товару застосовується з початку розрахункового періоду, в якому відбулися такі зміни.
19. Відповідно до пункту 13.4. Договору постачальник має повідомити про зміну будь-яких умов договору споживача не пізніше, ніж за 20 днів до їх застосування, з урахуванням інформації про право споживача розірвати договір. Постачальник зобов`язаний повідомити споживача в порядку, встановленому законом, про будь-яке збільшення ціни і про право припинити дію договору без сплати будь-яких штрафних санкцій чи іншої фінансової компенсації постачальнику, якщо споживач не приймає нові умови.
20. Додатком №1 до Договору є заява-приєднання до договору про постачання електричної енергії споживачу.
21. Додатком №2 до договору про постачання електричної енергії споживачу №12-143Z-ПВЦ від 25.01.2021 є комерційна пропозиція ПВЦ індивідуальна комерційна пропозиція, згідно з якою:
Ціна на електричну енергію на дату проведення аукціону складає 1,89724998372 грн за 1 кВт*год без ПДВ.
Ціна на електричну енергію (грн 1 кВт*год без ПДВ) визначається за формулою:
ЦтСпож=Цт3 + Тпер + Цпост, (грн/кВт*год), де
ЦтСпож- ціна за спожиту електричну енергію клієнтом;
Цт3 - орієнтовна ціна закупівлі електричної енергії постачальником для клієнта на ринках електричної енергії за розрахунковий період, грн/кВт*год;
Тпер _ тариф на послуги з передачі електричної енергії, встановлений регулятором (НКРЕКП), тариф може бути змінено відповідно до пункту 7 частини п`ятої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі». Зміна ціни за спожиту електричну енергію внаслідок збільшення орієнтованої ціни закупівлі електричної енергії узгоджується сторонами шляхом укладення додаткової угоди до договору та застосовується з початку розрахункового періоду, в якому відбувалась така зміна.
Цпост - ціна на послуги, пов`язані з постачанням електричної енергії клієнту, що становить 0,07грн/кВт*год;
Ціна закупівлі електричної енергії для клієнта на ринках електричної енергії також включає всі обов`язкові податки (крім ПДВ, що обліковується окремо), збори та платежі, що передбачені правилами ринку електроенергії ВДР/РДН, законодавством та іншими нормативними документами (зокрема плату акцизний податок, регуляторні внески).
22. 06.05.2021 сторонами договору укладено додаткову угоду №1 до Договору, згідно з якою сторони внесли зміни в частині найменування споживача, а саме: змінили назву Визирська сільська рада Лиманського району Одеської області на назву Визирська сільська рада Одеського району Одеської області в преамбулі договору та за змістом текстової частини договору.
23. Листом №13/03-2210 від 02.08.2021 Відповідач звернувся до Позивача-2 з пропозицією про внесення змін до Договору у зв`язку з коливанням ціни товару на ринку.
24. 04.08.2021 сторонами укладено додаткову угоду №2 до Договору, згідно з якою:
1)керуючись пунктом 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", згідно пункту 13.2. розділу 13 "13. Строк дії договору та інші умови", сторони домовились змінити ціну на електричну енергію за 1 кВт*год не більше ніж на 10% у зв`язку з коливанням ціни такого товару на ринку, та без збільшення загальної вартості договору, що підтверджується інформацією з веб-сайту ДП "Оператор ринку". Ціна за 1 кВт*год становить 2,460698378508 грн, в т.ч. ПДВ 20% 0,410116396418 грн;
2)на підставі пункту 1 цієї додаткової угоди сторони дійшли згоди:
-викласти додаток №2 до Договору "Комерційна пропозиція ПВЦ Індивідуальна комерційна пропозиція" у новій редакції;
-викласти додаток №3 до Договору "Обсяги постачання електрично енергії споживачу" у новій редакції.
Дійсна додаткова угода набирає чинності з моменту її підписання сторонами та згідно з частиною третьою статті 631 Цивільного кодексу України розповсюджується на взаємовідносини, що виникли з 25.01.2021.
25. Додатком №2 до Договору "Комерційна пропозиція ПВЦ індивідуальна комерційна пропозиція" визначено, зокрема, що ціна на електричну енергію на дату проведення аукціону складає 1,89724998372 грн за 1 кВт*год без ПДВ, ціна на електричну енергію з 25.01.2021 становить 2,05058198209 грн за 1 кВт*год без ПДВ.
26. Згідно з додатком №3 до Договору "Обсяги постачання (закупівлі) електричної енергії споживачу(чем)" визначено обсяги постачання електричної енергії за місяцями 2021 року та встановлено всього за рік у розмірі 473,900 тис. кВт*год.
27. 05.08.2021 сторонами укладено додаткову угоду №3 до Договору, згідно з якою:
1)керуючись пунктом 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", згідно пункту 13.2. розділу 13 "13. Строк дії договору та інші умови", сторони домовились змінити ціну на електричну енергію за 1 кВт*год не більше ніж на 10% у зв`язку з коливанням ціни такого товару на ринку, та без збільшення загальної вартості договору, що підтверджується інформацією з веб-сайту ДП "Оператор ринку". Ціна за 1 кВт*год становить 2,52141784986 грн, в т.ч. ПДВ 20% 0,42023630831 грн;
2)на підставі пункту 1 цієї додаткової угоди сторони дійшли згоди:
-викласти додаток №2 до Договору "Комерційна пропозиція ПВЦ індивідуальна комерційна пропозиція" у новій редакції;
-викласти додаток №3 до Договору "Обсяги постачання електрично енергії споживачу" у новій редакції.
Дійсна додаткова угода набирає чинності з моменту її підписання сторонами та згідно з частиною третьою статті 631 Цивільного кодексу України розповсюджується на взаємовідносини, що виникли з 01.02.2021.
28. Додатком №2 до Договору "Комерційна пропозиція ПВЦ індивідуальна комерційна пропозиція" визначено, зокрема, що ціна на електричну енергію на дату проведення аукціону складає 1,89724998372 грн за 1 кВт*год без ПДВ, ціна на електричну енергію з 01.02.2021 становить 2,1011854155 грн за 1 кВт*год без ПДВ.
29. Згідно додатку №3 до Договору "Обсяги постачання (закупівлі) електричної енергії споживачу(чем)" визначено обсяги постачання електричної енергії за місяцями 2021 року та встановлено всього за рік у розмірі 464,063 тис. кВт*год.
30. 25.08.2021 сторонами укладено додаткову угоду №4 до Договору, згідно з якою:
1)керуючись пунктом 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", згідно пункту 13.2. розділу 13 "13. Строк дії договору та інші умови", сторони домовились змінити ціну на електричну енергію за 1 кВт*год не більше ніж на 10% у зв`язку з коливанням ціни такого товару на ринку, та без збільшення загальної вартості договору, що підтверджується інформацією з веб-сайту ДП "Оператор ринку". Ціна за 1 кВт*год становить 2,77355963485229 грн, в т.ч. ПДВ 20% 0,426225993914205 грн;
2)на підставі пункту 1 цієї додаткової угоди сторони дійшли згоди:
-викласти додаток №2 до Договору "Комерційна пропозиція ПВЦ індивідуальна комерційна пропозиція" у новій редакції;
-викласти додаток №3 до Договору "Обсяги постачання електрично енергії споживачу" у новій редакції.
Дійсна додаткова угода набирає чинності з моменту її підписання сторонами та згідно з частиною третьою статті 631 Цивільного кодексу України розповсюджується на взаємовідносини, що виникли з 01.08.2021.
31. Додатком №2 до Договору "Комерційна пропозиція ПВЦ індивідуальна комерційна пропозиція" визначено, зокрема, що ціна на електричну енергію на дату проведення аукціону складає 1,89724998372 грн за 1 кВт*год без ПДВ, ціна на електричну енергію з 01.02.2021 становить 2,1011854155 грн за 1 кВт*год без ПДВ, ціна на електричну енергію з 01.08.2021 становить 2,31129969571024грн за 1 кВт*год без ПДВ.
32. Згідно з додатком №3 до Договору "Обсяги постачання (закупівлі) електричної енергії споживачу(чем)" визначено обсяги постачання електричної енергії за місяцями 2021 року та встановлено всього за рік у розмірі 444,908 тис. кВт*год.
33. 30.08.2021 сторонами укладено додаткову угоду №5 до Договору, згідно з якою:
1) керуючись пунктом 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", згідно пункту 13.2. розділу 13 "13. Строк дії договору та інші умови", сторони домовились змінити ціну на електричну енергію за 1 кВт*год не більше ніж на 10% у зв`язку з коливанням ціни такого товару на ринку, та без збільшення загальної вартості договору, що підтверджується інформацією з веб-сайту ДП "Оператор ринку". Ціна за 1 кВт*год становить 3,05091559833731 грн, в т.ч. ПДВ 20% 0,50848593305625 грн;
2) на підставі пункту 1 цієї додаткової угоди сторони дійшли згоди:
- викласти додаток №2 до Договору "Комерційна пропозиція ПВЦ індивідуальна комерційна пропозиція" у новій редакції;
- викласти додаток №3 до Договору "Обсяги постачання електрично енергії споживачу" у новій редакції.
Дійсна додаткова угода набирає чинності з моменту її підписання сторонами та згідно з частиною третьою статті 631 Цивільного кодексу України розповсюджується на взаємовідносини, що виникли з 01.08.2021.
34. Додатком №2 до Договору "Комерційна пропозиція ПВЦ індивідуальна комерційна пропозиція" визначено, зокрема, що ціна на електричну енергію на дату проведення аукціону складає 1,89724998372 грн за 1 кВт*год без ПДВ, ціна на електричну енергію з 01.02.2021 становить 2,1011854155 грн за 1 кВт*год без ПДВ, ціна на електричну енергію з 01.08.2021 становить 2,54242966528126 грн за 1 кВт*год без ПДВ.
35. Згідно з додатком №3 до Договору "Обсяги постачання (закупівлі) електричної енергії споживачу(чем)" визначено обсяги постачання електричної енергії за місяцями 2021 року та встановлено всього за рік у розмірі 428,926 тис. кВт*год.
36. 31.08.2021 сторонами укладено додаткову угоду №6 до Договору, згідно з якою:
1) керуючись пунктом 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", згідно пункту 13.2. розділу 13 "13. Строк дії договору та інші умови", сторони домовились змінити ціну на електричну енергію за 1 кВт*год не більше ніж на 10% у зв`язку з коливанням ціни такого товару на ринку, та без збільшення загальної вартості договору, що підтверджується інформацією з веб-сайту ДП "Оператор ринку". Ціна за 1 кВт*год становить 3,14244306628764 грн, в т.ч. ПДВ 20% 0,52374051104794 грн;
2) на підставі пункту 1 цієї додаткової угоди сторони дійшли згоди:
- викласти додаток №2 до Договору "Комерційна пропозиція ПВЦ індивідуальна комерційна пропозиція" у новій редакції;
- викласти додаток №3 до Договору "Обсяги постачання електрично енергії споживачу" у новій редакції.
Дійсна додаткова угода набирає чинності з моменту її підписання сторонами та згідно з частиною третьою статті 631 Цивільного кодексу України розповсюджується на взаємовідносини, що виникли з 01.08.2021.
37. Додатком №2 до Договору "Комерційна пропозиція ПВЦ індивідуальна комерційна пропозиція" визначено, зокрема, що ціна на електричну енергію на дату проведення аукціону складає 1,89724998372 грн за 1 кВт*год без ПДВ, ціна на електричну енергію з 01.02.2021 становить 2,1011854155 грн за 1 кВт*год без ПДВ, ціна на електричну енергію з 01.08.2021 становить 2,6187025552397 грн за 1 кВт*год без ПДВ.
38. Згідно з додатком №3 до Договору "Обсяги постачання (закупівлі) електричної енергії споживачу(чем)" визначено обсяги постачання електричної енергії за місяцями 2021 року та встановлено всього за рік у розмірі 424,271 тис. кВт*год.
39. 21.12.2021 сторонами укладено додаткову угоду №7 до Договору, згідно якої сторони у зв`язку з додаванням нових точок обліку "Вуличне освітлення" за переліком адрес вирішили внести зміни шляхом викладення додатку №1 "Заява-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії споживачу" до Договору у новій редакції.
40. 22.12.2021 сторонами укладено додаткову угоду №8 до Договору, згідно якої у зв`язку зі зменшенням фінансування сторони вирішили зменшити ціну договору на 51 853,19 грн та викласти абзац 1 пункту 5.1. розділу 5 "5. Ціна, порядок обліку і оплата електричної енергії" Договору у наступній редакції: "Ціна цього договору на 2021 становить 1114272,54 грн, в тому числі ПДВ 185712,10 грн". Викладено абзац 2 пункту 2.1 розділу 2 "Предмет договору" Договору у наступній редакції: "Кількість електричної енергії на 2021 рік визначено в обсязі 414155 кВт*год. відповідно до додатку №3 "Обсяги постачання (закупівлі) електричної енергії споживачу(чем)".
41. На підставі укладеного між сторонами Договору Відповідач поставив Позивачу-2 електричну енергію у загальній кількості 421 958 кВт*год, про що свідчать наявні в матеріалах справи відповідні акти прийняття-передавання товарної продукції. В свою чергу, Позивачем-2 здійснено оплату вартості поставленої електричної енергії на загальну суму 1 114 272,54 грн, про що свідчать наявні в матеріалах справи відповідні платіжні доручення.
42. Листом від 05.06.2024 №58-2027ВИХ-24 Доброславська окружна прокуратура Одеської області звернулась до Позивача-2 про надання інформації, чи вживались останньою та чи планувалось вжиття заходів з метою усунення недоліків, що стосуються завищення ціни на електроенергію внаслідок укладення Додаткових угод до Договору про закупівлю №12-143Z-ПВЦ від 25.01.2021.
43. У відповідь на вказаний лист прокуратури Позивач-2 листом від 16.07.2024 №1223/03.1-08/1543 повідомив, що ним з метою усунення недоліків, що стосуються завищення ціни на електроенергію внаслідок укладення Додаткових угод було направлено відповідний лист до Відповідача від 16.07.2024 №03.1-09/1567 з проханням вжити відповідних заходів, за результатами отримання відповіді на який буде розглянуто відповідне питання щодо звернення до Господарського суду Одеської області.
44. Листом від 26.08.2024 №58-3082ВИХ-24 Доброславська окружна прокуратура Одеської області повторно звернулась до Позивача-2 про надання інформації, чи вживались останньою та чи планувалось вжиття заходів з метою усунення недоліків, що стосуються завищення ціни на електроенергію внаслідок укладення Додаткових угод до Договору про закупівлю №12-143Z-ПВЦ від 25.01.2021.
45. У відповідь на вказаний лист прокуратури, Відповідач листом від 16.07.2024 №1223/03.1-08/1543 повідомив, що станом на 28.08.2024 до нього не надходила відповідь Відповідача щодо розгляду листа від 16.07.2024 №03.1-09/1567 та вжиття відповідних заходів.
46. 19.09.2024 Доброславська окружна прокуратура Одеської області звернулась до Позивача-2 з листом №58-3346ВИХ-24, в якому просила останнього повідомити прокуратуру, чи отримували відповідь на лист від 16.07.2024 №03.1-09/1567, якщо ні, чи вживались заходи з метою усунення недоліків, що стосуються завищення ціни на електроенергію внаслідок укладення Додаткових угод до Договору про закупівлю №12-143Z-ПВЦ від 25.01.2021.
47. Позивач-2 листом від 24.09.2024 №2092/03.108/2166 у відповідь на вищезазначений лист прокуратури повідомила останню, що станом на 24.09.2024 до Позивача-2 надійшла відповідь Відповідача від 15.08.2024 №587/19-02-3159 щодо розгляду листа від 16.07.2024 №03.1-09/1567 та додано копію вказано листа.
48. Поряд з цим, листом від 05.06.2024 №58-2027ВИХ-24 Доброславська окружна прокуратура Одеської області зверталась до Позивача-1 в порядку статті 23 Закону України "Про прокуратуру" з проханням провести заходи державного фінансового контролю щодо законності укладення Додаткових угод до Договору про закупівлю №12-143Z-ПВЦ від 25.01.2021.
49. У відповідь на вказаний лист прокуратури Позивач-1 листом від 11.06.2024 №151531-17/2606-2024 повідомив, що планом Позивача-1 на ІІ квартал 2024 року проведення заходів державного фінансового контролю у замовника не передбачено.
50. 17.10.2024 Доброславська окружна прокуратура Одеської області листами №58-3839ВИХ2-24 та №58-3840ВИХ-24 повідомила в порядку статті 23 Закону України "Про прокуратуру" Позивачів про підготовку прокуратурою відповідного позову та про намір звернення з ним до суду.
Розгляд клопотань у суді касаційної інстанції
51. Від Відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у цій справі до закінчення розгляду Конституційним Судом України справи за конституційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" (вх.№16/178 від 06.04.2026) щодо конституційності пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" та прийняття Конституційним Судом України відповідного рішення. 
52. Розглянувши вказане клопотання, Суд не знаходить підстав для його задоволення, оскільки відповідно до пункту 5 частини 1 статті 227 Господарського процесуального кодексу України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду. 
53. Наразі встановлені у цій справі обставини та зібрані докази дозволяють Суду належним чином оцінити доводи касаційної скарги щодо неправильного застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права та вирішити питання про наявність або відсутність підстав для скасування оскаржуваних судових рішень. 
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій
52. Верховний Суд заслухав суддю-доповідача, пояснення представників учасників справи, перевірив у межах доводів та вимог касаційної скарги, що стали підставою для відкриття касаційного провадження, правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, виходячи зі встановлених фактичних обставин справи, та дійшов таких висновків.

Щодо підстави касаційного оскарження, визначеної пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України.
53. Скаржник у касаційній скарзі стверджує, що суди попередніх інстанцій під час розгляду справи застосували положення статей 15, 16, 203, 215, 216 ЦК України (в контексті того, що під час розгляду позовної вимоги про визнання правочину недійсним відповідачами по справі можуть бути всі сторони цього правочину) без урахування висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2022 у справі № 125/2157/19, а також в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 30.01.2024 у справі №924/564/22, від 04.07.2024 у справі № 924/334/22, від 04.09.2024 у справі № 922/42/24, від 30.10.2024 у справі № 910/9383/23, від 17.02.2026 у справі № 916/774/23.
54. Крім того, Скаржник у касаційній скарзі наголосив на відсутності підстав для залучення Позивача-2 у даній справі у якості позивача, оскільки, він як сторона оспорюваних додаткових угод, має бути залучений до участі у справі у якості співвідповідача.
55. Згідно із частиною третьою статті 3 ГПК України до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
56. Відповідно до частини третьої статті 41 ГПК України у господарських справах можуть також брати участь органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
57. Стаття 53 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.
58. Відповідно до частини четвертої статті 53 ГПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує: 1) в чому полягає порушення інтересів держави, 2) необхідність їх захисту, 3) визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає 4) орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
59. Частиною першою статті 17 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" унормовано, що відносини органів місцевого самоврядування з підприємствами, установами та організаціями, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, будуються на засадах їх підпорядкованості, підзвітності та підконтрольності органам місцевого самоврядування.
60. Завданням органу місцевого самоврядування є забезпечення раціонального використання майна та інших ресурсів, що перебувають у комунальній власності. Водночас неефективне витрачання коштів місцевого бюджету, зокрема, шляхом укладення органом місцевого самоврядування оспорюваних додаткових угод, свідчить про порушення економічних інтересів відповідної територіальної громади.
61. Згідно з частиною другою статті 64 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські, районі в містах (у разі їх створення) ради та їх виконавчі органи самостійно розпоряджаються коштами відповідних місцевих бюджетів, визначають напрями їх використання. При цьому, згідно з підпунктом 27 пункту 1 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: як прийняття рішень щодо передачі коштів з відповідного місцевого бюджету.
62. Згідно з частиною другою статтею 22 Бюджетного Кодексу України сільська рада є головним розпорядником бюджетних коштів.
63. Відповідно до пунктів 7, 9 частини п`ятої статті 22 Бюджетного Кодексу України головний розпорядник бюджетних коштів здійснює управління бюджетними коштами у межах встановлених йому бюджетних повноважень, забезпечуючи ефективне, результативне і цільове використання бюджетних коштів, організацію та координацію роботи розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня та одержувачів бюджетних коштів у бюджетному процесі; здійснює контроль за повнотою надходжень, взяттям бюджетних зобов`язань розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня та одержувачами бюджетних коштів і витрачанням ними бюджетних коштів.
64. Велика Палата Верховного Суду послідовно звертала увагу на те, що поняття "сторона у спорі" може не бути тотожним за змістом поняттю "сторона у процесі": сторонами в процесі є такі її учасники, як позивач і відповідач; тоді як сторонами у спорі є належний позивач і той належний відповідач, до якого звернута чи має бути звернута відповідна матеріально-правова вимога позивача (схожа правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №183/1617/16, від 29.05.2019 у справі №367/2022/15-ц, від 07.07.2020 у справі №712/8916/17, від 09.02.2021 у справі №635/4741/17).
65. Отже, належним відповідачем є особа, яка є суб`єктом матеріального правовідношення, тобто особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги, захистивши порушене право чи інтерес позивача (пункт 8.10 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.07.2023 у справі №910/15792/20).
66. Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 30.01.2024 у справі № 924/564/22 та від 04.09.2024 у справі №922/42/24, на неврахування яких вказав Скаржник у касаційній скарзі.
67. Згідно з висновками, викладеними у постанові від 02.09.2022 у справі №125/2157/19, неврахування яких Скаржник визначив як одну із підстав касаційного оскарження у цій справі, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є, зокрема, пред`явлення позову однією зі сторін правочину або іншою заінтересованою особою до іншої сторони чи сторін правочину. З`ясовуючи належність суб`єктного складу учасників справи, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02.09.2022 у справі №125/2157/19 зазначила, що вирішуючи позовні вимоги про визнання правочину недійсним у загальному розумінні, суд зобов`язаний визначити суб`єктний склад спору залежно від характеру правовідносин і норми матеріального права, які підлягають застосуванню (сторонами справи мають бути всі сторони правочину), та, встановивши факт пред`явлення позову до неналежного відповідача, відсутність клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем, незалучення до участі у справі співвідповідача, суд відмовляє в задоволенні позову саме із зазначених підстав.
68. Разом з тим, Суд вважає за необхідне зазначити, що висновок щодо застосування реституції у подібних до цієї справи правовідносинах у сфері публічних закупівель вже був сформований Верховним Судом та викладений, зокрема у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.03.2024 у справі № 904/192/22. Згідно з висновком, викладеним у зазначеній постанові, для захисту інтересів держави нераціонально та неефективно витрачені бюджетні кошти мають повертатися (стягуватися) саме на користь держави в особі уповноваженого органу як головного розпорядника бюджетних коштів, тобто на користь державного бюджету (пункт 35 постанови). У спорі за позовом прокурора про визнання недійсним договору про закупівлю головний розпорядник бюджетних коштів є належним позивачем у справі, який уособлює державу, за захистом інтересів якої прокурор звернувся з таким позовом до суду. Прокурор, звертаючись до суду з позовом в інтересах держави в особі головного розпорядника бюджетних коштів про визнання недійсним договору про закупівлю та застосування наслідків недійсності такого правочину не має права вимагати стягнення грошових коштів (застосування реституції) на користь юридичної особи, яка не уособлює державу, за захистом інтересів якої позивач звернувся з цим позовом до суду, та є організатором переговорної процедури закупівлі.
69. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 17.02.2026 у справі № 916/774/23, на неврахування якого вказав Скаржник у касаційній скарзі.
70. Судами попередніх інстанцій встановлено, що Позивач-2 як розпорядник бюджетних коштів є органом, уповноваженим на вжиття заходів представницького характеру щодо захисту інтересів держави, пов`язаних із законним та ефективним витрачанням коштів державного бюджету, а також є стороною Договору про закупівлю електричної енергії у постачальника №12-143Z-ПВЦ від 25.01.2021 та укладених до нього додаткових угод, зокрема і спірних, а відтак є належним позивачем у цій справі.
71. Отже, висновки судів попередніх інстанцій у справі, що переглядається, не суперечать висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 02.09.2022 у справі №125/2157/19, від 30.01.2024 у справі № 924/564/22, від 17.02.2026 у справі № 916/774/23, а навпаки узгоджуються з ними.
72. При цьому, Суд звертається до правового висновку, який міститься у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 30.08.2024 у справі № 908/3731/23, у якій зазначено, що відповідно до приписів ГПК України статус учасника справи особа має ще до моменту звернення позивача до суду з позовом та відкриття провадження у справі (по суті з моменту складення позивачем остаточного тексту позовної заяви і визначення у ньому певної особи як відповідача).
73. Визначення відповідача (відповідачів), предмета та підстав позову є правом позивача. Натомість встановлення належності відповідача (відповідачів) й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі №523/9076/16-ц, від 20.06.2018 у справі №308/3162/15-ц, від 21.11.2018 у справі №127/93/17-ц, від 12.12.2018 у справах №570/3439/16-ц і №372/51/16-ц, від 11.09.2019 у справі №910/7122/17, від 27.06.2023 у справі №910/333/21.
74. Тобто, визначення обґрунтованості формування позивачем суб`єктного складу відповідачів у справі, може бути здійснено саме під час розгляду справи. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Подібний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30.10.2024 у справі № 910/9383/23.
75. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.07.2023 у справі №686/20282/21 зазначила про те, що визначення в позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) повинно відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом.
76. Суд зауважує, що чинним Господарським процесуальним кодексом України не передбачено залучення до участі у справі співвідповідача за власною ініціативою суду, оскільки вказана процесуальна дія залежить виключно від волевиявлення позивача та вчиняється на підставі поданого ним клопотання. Суд не вправі ініціювати залучення до участі у справі позовного провадження навіть і в тому випадку, коли матеріали справи свідчать про наявність обставин для такого залучення.
77. Отже, підстава касаційного оскарження, наведена у касаційній скарзі у цій справі, визначена у пункті 1 частини другої статті 287 ГПК України, у цьому випадку не підтвердилися.
Щодо підстави касаційного оскарження, визначеної пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України.
78. Скаржник, посилаючись на положення пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України, зазначає про відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування у подібних правовідносинах положення статті 217 та частини 1 статті 638 Цивільного кодексу України, частини 3 статті 180 Господарського кодексу України
79. Відповідно до положень статті 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.
80. Положеннями частини першої статті 638 цього ж Кодексу визначено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
81. Згідно з частиною третьою статті 180 ГК України при укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.
82. У контексті доводів касаційної скарги Суд зазначає, що вказані норми є загальними нормами матеріального права та підлягають однаковому застосуванню у будь-якому спорі, ініційованому стороною про недійсність укладеного правочину, незалежно від змісту господарського зобов`язання, визначеного його умовами та правового регулювання прав та обов`язків сторін за такою угодою.
83. У справі, що розглядається (№ 916/4682/24) суди попередніх інстанцій встановили, що на момент підписання Договору були погоджені всі істотні умови (предмет, ціна і строк) відповідно приписів Закону України "Про публічні закупівлі".
84. Також судами попередніх інстанцій встановлено, що внаслідок укладення Додаткових угод до Договору, загальне збільшення ціни за одиницю електричної енергії (за 1 кВт/год) становить 38% від початкової ціни товару, визначеної сторонами при укладенні договору про закупівлю та перевищено встановлений законодавством максимальний ліміт у 10% у підвищенні ціни на електроенергію як товар у договорі, за відсутності належного обґрунтування коливання ціни у відповідний період.
85. Суд також наголошує, що у постановах від 24.01.2024 у справі № 922/2321/22 та від 21.11.2025 у справі № 920/19/24 Великою Палатою Верховного Суду вирішувалося питання про те, чи дозволяють норми пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону збільшувати ціну товару більш ніж на 10 % від початково встановленої ціни у договорі про закупівлю, і згідно з її висновками приписи цієї норми не передбачають можливість збільшення ціни за одиницю товару на 10 % під час кожного внесення змін до договору про закупівлю.
86. Узагальнюючи наведені у постанові від 21.11.2025 у справі № 920/19/24 висновки щодо застосування пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", Велика Палата Верховного Суду виснувала, що:
- норми пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" визначають правила внесення змін до договору про закупівлю без проведення нової процедури закупівлі, зокрема, надаючи можливість внесення цих змін у разі збільшення ціни товару, однак за умови, що сукупне значення збільшення ціни при послідовних змінах до договору не повинне перевищувати нормативно визначеного граничного (порогового) відсоткового значення суми, визначеної в договорі про закупівлю, а не застосовуватися щоразу до кожного окремого випадку внесення змін. Такі послідовні зміни не повинні спрямовуватися на ухиляння від виконання положень цієї норми Закону України "Про публічні закупівлі";
- інший підхід до розуміння положень пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", який передбачає щоразу з кожним внесення змін можливість збільшення ціни договору до 10 %, тобто можливість необмеженого збільшення ціни (понад 10 % ціни договору закупівлі) при незмінному загальному розмірі суми закупівлі, може призвести до нівелювання мети законодавчого регулювання процедур закупівлі, адже відкриває шлях до маніпулювання учасниками загальною вартістю пропозицій, внаслідок чого відкривається можливість під час процедури усунути конкурентів, запропонувавши найнижчу ціну, та після укладення договору підвищити ціну до рівня економічно обґрунтованої;
- укладення додаткових угод до договору про закупівлю щодо зміни ціни на товар із урахуванням подібного підходу спотворюватиме результати торгів та зводитиме нанівець економію, яку було отримано під час підписання договору, та, як наслідок, робитиме результат закупівлі невизначеним й зумовлюватиме неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених преамбулою та статтею 5 Закону України "Про публічні закупівлі";
- збільшення ціни може призвести до того, що кількість товарів настільки зменшиться, що виконання договору закупівлі в такому обсязі не відповідатиме господарській меті укладення замовником договору закупівлі;
- застосування підходу, який передбачає можливість збільшувати ціну за одиницю товару більше ніж на 10 % пропорційно збільшенню ціни товару на ринку, у разі коливання ціни цього товару, спотворюватиме принцип добросовісної конкуренції серед учасників;
- з урахуванням наведеного вище аналізу нормативного припису пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" та з огляду на усталену та послідовну судову практику, зміна тлумачення зазначеної норми та запровадження протилежного підходу щодо можливості неодноразового збільшення ціни товару на 10 % при кожному внесенні змін до договору про закупівлю більше нагадує власне зміну цієї норми та, як наслідок, порушуватиме принцип правової визначеності;
- зміна умов договору про закупівлю щодо збільшення ціни за одиницю товару більше ніж на 10 % не допускається, зокрема, у випадку закупівлі бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії. Внесені зміни Законом № 1530-IX до пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" не стосуються встановленої первісною редакцією цього Закону заборони збільшення ціни за одиницю товару більше ніж на 10 %, в тому числі і при здійсненні закупівлі бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії;
- виняток з обмежень, викладений в останньому реченні пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", повинен тлумачитися суто буквально, а тому він стосується лише строків зміни ціни за одиницю товару у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії (дотримання умови про зміну лише раз на 90 днів в цьому випадку не діє) і не визначає верхньої межі збільшення (зміни) ціни за одиницю товару.
87. Як уже наголошувалося, задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, вказав, що, укладаючи договір про закупівлю електричної енергії, сторони визначили ціну за продукцію (електричну енергію), тоді як після укладення договору Відповідач ініціював підписання додаткових угод до договору, внаслідок чого відбулося збільшення вартості електричної енергії за одиницю кВт год більше ніж на 10 %. Звідси суди виснували, що укладені та оспорювані додаткові угоди суперечать вимогам статті 41 Закону "Про публічні закупівлі" та положенням статті 203, 215 ЦК України, відповідно підлягають визнанню недійсними.
88. Цей висновок судів попередніх інстанцій є обґрунтованим, оскільки оскаржувані додаткові угоди передбачали підвищення ціни на електричну енергію на 38%, тобто з перевищенням максимального ліміту у 10 %, що не відповідає вимогам пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі". До того ж він узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними в уже згаданих постановах від 24.01.2024 у справі № 922/2321/22 та від 21.11.2025 у справі № 920/19/24, предметом оскарження у яких також були додаткові угоди до договору, якими суттєво збільшено ціну за одиницю товару, що, як уважав прокурор, призвело до нераціонального та неефективного використання бюджетних коштів та нівелювання результатів тендерної закупівлі.
89. Суд ураховує, що застосування підходу, який передбачає можливість збільшувати ціну за одиницю товару більше ніж на 10 % пропорційно збільшенню ціни товару на ринку, у разі коливання ціни цього товару, спотворюватиме принцип добросовісної конкуренції серед учасників.
90. Отже, дотримання сторонами договору про закупівлю імперативних вимог пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", що передбачає спосіб та порядок зміни ціни за одиницю товару, є обов`язковим. Відповідно, у разі порушення таких вимог можуть наставити правові наслідки, передбачені статтями 215, 216 ЦК України.
91. З огляду на викладене, у справі, яка розглядається, відсутні підстави для формування висновку Верховного Суду із зазначеного Скаржником питання в спірних правовідносинах.
92. Отже, підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України не знайшли свого підтвердження.
93. Оскільки під час здійснення касаційного провадження у цій справі з підстав касаційного оскарження, визначених пунктами 1, 3 частини другої статті 287 ГПК України, Судом встановлено необґрунтованість підстав касаційного оскарження у цій частині, у Суду відсутні правові підстави для скасування оскаржуваних судових рішень на підставі пункту 1 частини третьої статті 310 ГПК України.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
94. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін, а скаргу - без задоволення.
95. Відповідно до частини першої статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
96. Верховний Суд, переглянувши оскаржувані судові рішення в межах наведених у касаційній скарзі доводів, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, вважає, що вони ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для їх зміни чи скасування немає.
Судові витрати
97. Понесені Скаржником у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції судові витрати покладаються на нього, оскільки касаційна скарга залишається без задоволення.
Керуючись статтями 300, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
1. Відмовити у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеська обласна енергопостачальна компанія" про зупинення провадження у справі.
2. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеська обласна енергопостачальна компанія" залишити без задоволення.
3. Рішення Господарського суду Одеської області від 12.02.2025 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.02.2026 у справі № 916/4682/24 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуюча Г. Вронська

Судді І. Кондратова

В. Студенець