ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2026 року	м. Львів	Справа № 909/144/26	

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: Шаповала Д.В. – головуючий, Ржепецького В.О., Міліціанова Р.В.,
розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» (вх. №01-05/1299/26 від 30.04.2026)
на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 24.03.2026 (повний текст рішення складено 09.04.2026, суддя Скапровська І.М.) у справі № 909/144/26
за позовом: Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго», м. Київ
до відповідача: Комунального некомерційного підприємства «Болехівська центральна міська лікарня» Болехівської міської ради Івано-Франківської області, м. Болехів, Калуський р-н., Івано-Франківська обл.
про: стягнення грошових коштів,
ВСТАНОВИВ:
1. ІСТОРІЯ СПРАВИ
1.1. Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції
На розгляд Господарського суду Івано-Франківської області подано позов ДПЗД «Укрінтеренерго» до КНП «Болехівська центральна міська лікарня» про стягнення 277 863,61 грн, з яких: 131 917,52 грн - основний борг за поставлену у січні-лютому 2022 року електричну енергію, 71,42 грн - пеня, 81 228,98 грн - 15 % річних, 64 645,69 грн - інфляційні втрати.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем своїх зобов`язань за договором про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» щодо повної та своєчасної оплати поставленої Позивачем електричної енергії у січні 2021 року, січні-лютому 2022 року та січні 2023 року.
Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 24.03.2026 позов задоволено частково: стягнуто з КНП «Болехівська центральна міська лікарня» на користь ДПЗД «Укрінтеренерго» 72 770,48 грн заборгованості за спожиту електричну енергію за період січень-лютий 2022 року, 38 577,02 грн інфляційних втрат, 9 567,05 грн 3 % річних, 69,64 грн пені та 1 451,80 грн судового збору. У задоволенні решти позовних вимог суд відмовив, а саме щодо стягнення 59 147,04 грн заборгованості, 71 661,93 грн відсотків річних, 26 068,67 грн інфляційних втрат та 1,78 грн пені.
Рішення суду мотивоване так:
- Позивачем розраховано вартість спожитої Відповідачем електроенергії в січні 2022 року по ціні 4,64512 грн без ПДВ та в лютому по ціні 4,46887 грн без ПДВ, в той час як рішенням Господарського суду міста Києва від 19.02.2025 у справі №910/8204/24, яке прийняте у спорі за участю Позивача та набрало законної сили, встановлено, що середньозважена ціна на електроенергію у січні 2022 становила 2836,14 грн/МВт.год, а в лютому 2022 - 2096,72 грн/МВт.год. Ураховуючи наведене, п.4 ст. 75 ГПК України та умови Договору, вимоги про стягнення основного боргу підлягають частковому задоволенню в сумі 72 770,48 грн;
- виходячи з самостійно здійсненого судом розрахунку з застосуванням вищевказаних вихідних даних з урахуванням приписів ст.625 ЦК України та п.5.11 договору частковому задоволенню підлягають також вимоги про стягнення інфляційних втрат та пені;
- ураховуючи висновок Великої Палати Верховного Суду, наведений у Постанові від 02.07.2025 у справі №903/602/24, щодо можливості суду зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання, вимога Позивача про стягнення 15% річних, відповідно до п.7.4 комерційної пропозиції, підлягає частковому задоволенню у розмірі 3 % річних;
- сума, на яку нараховано інфляційні втрати, 15% річних та пеню, за прострочення оплати електричної енергії за період січня 2021 року та січня 2023 року, є незмінною, оскільки відповідач оплатив отриману електричну енергію по ціні, яка обумовлена в актах та рахунках за вказаний період.
1.2. Короткий зміст вимог апеляційної скарги
ДПЗД «Укрінтеренерго» звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
1.3. Процесуальні дії суду у справі та вирішення процесуальних питань
Ухвалою від 05.05.2026 Західний апеляційний господарський суд залишив без руху апеляційну скаргу ДПЗД «Укрінтеренерго» з підстав неподання апелянтом доказів сплати судового збору. 
Оскільки скаржник усунув недоліки скарги у встановлений Судом строк, ухвалою від 11.05.2026 Суд відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою ДПЗД «Укрінтеренерго».
Враховуючи приписи ч. 10 ст. 270 ГПК України, а також ціну та предмет позову у цій справі, апеляційну скаргу вирішено розглянути без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

2. АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
2.1. Узагальнені доводи скаржника
ДПЗД «Укрінтеренерго» вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, порушив процесуальні норми, не з`ясував обставини, що мають значення для справи, а тому оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим та підлягає скасуванню.
Апелянт зазначає:
1) ДПЗД «Укрінтеренерго» не є постачальником універсальних послуг та здійснює свою діяльність на ринку електричної енергії виключно як постачальник «останньої надії», а тому відповідно до положень Закону України «Про ринок електричної енергії» зобов`язаний постачати електричну енергію споживачам за ціною, що формується ним відповідно до методики, затвердженої Регулятором – НКРЕКП, та не має права її змінювати. Ціна електричної енергії у виставлених Відповідачу рахунках за січень-лютий 2022 року розрахована за формулою, визначеною Постановою НКРЕКП №1179 від 05.10.2018, з урахуванням затверджених Регулятором тарифів на послуги постачальника «останньої надії» та послуги з передачі електроенергії, а застосування судом середньозважених цін у цьому спорі є безпідставним;
2) Позивачем правомірно нараховано інфляційні втрати та 15 % річних за прострочення виконання Відповідачем грошового зобов`язання, оскільки у Комерційній пропозиції №5, яка є додатком до Договору, визначено саме такий збільшений розмір відсотків річних, що узгоджується зі ст. 625 ЦК України;
3) інфляційні нарахування на суму боргу та відсотки річних, передбачені ст. 625 ЦК України та Договором, не є штрафними санкціями і чинним законодавством не передбачено права суду на зменшення втрат від інфляції. Окрім того, ДПЗД «Укрінтеренерго» - державне підприємство, визнане критично важливим для функціонування економіки та життєздатності населення в особливий період, а невчасні розрахунки за електроенергію споживачів постачальника «останньої надії» унеможливлюють своєчасне виконання останнім власних зобов`язань, завдають збитків державі, становлять загрозу енергетичній безпеці та стійкості функціонування енергетичної системи України.
2.2. Позиція Відповідача
КНП «Болехівська центральна міська лікарня» у відзиві на апеляційну скаргу просить оскаржене рішення залишити без змін з підстав його законності та обґрунтованості, а апеляційну скаргу лишити без задоволення.
За доводами Відповідача:
1) відповідно до ст. 64 Закону України «Про ринок електричної енергії» ціни, за якими здійснюється постачання електроенергії постачальником «останньої надії», мають бути економічно обґрунтованими, прозорими та недискримінаційними. Оскільки Позивачем поставлено електроенергію у спірний період за ціною, що значно перевищує середньозважену ціну електроенергії, та не доведено економічної обґрунтованості застосування такої ціни, суд правильно перерахував суму основного боргу. Аналогічного висновку дійшов і Господарський суд міста Києва в рішенні від 19.02.2025 у справі №910/8204/24;
2) у зв`язку з перерахунком суми основного боргу судом правомірно здійснено перерахунок також інфляційних втрат та відсотків річних, оскільки такі є похідними вимогами від основного зобов`язання;
3) суд першої інстанції з урахуванням принципів справедливості, добросовісності, розумності та пропорційності відповідальності обґрунтовано застосував правові висновки Великої Палати Верховного Суду щодо можливості зменшення договірного розміру процентів річних до визначеного ст. 625 ЦК України розміру – 3%, а «критичність» статусу Позивача не спростовують правильних висновків суду. Окрім того, Відповідач є закладом охорони здоров`я – комунальним некомерційним підприємством, що також віднесений до об`єктів, діяльність яких безпосередньо пов`язана із забезпеченням життя та здоров`я населення, має важливе значення в умовах воєнного стану.

3. ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ 
Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 023-р від 12.12.2018 ДПЗД «Укрінтеренерго» визначено постачальником «останньої надії» на період з 01.01.2019 до 31.12.2024.
Пунктом 66 ч.1 ст. 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» (далі - Закон) передбачено, що постачальник «останньої надії» - визначений відповідно до цього Закону електропостачальник, який за обставин, встановлених цим Законом, не має права відмовити споживачу в укладенні договору постачання електричної енергії на обмежений період часу.
Випадки надання послуг з постачання електричної енергії споживачам постачальником «останньої надії» передбачені ч.1 ст.64 Закону. При цьому, за змістом ч.ч. 9, 11 вказаної норми Закону постачання електричної енергії споживачу постачальником «останньої надії» здійснюється до обрання споживачем електропостачальника, але не більш як протягом 90 днів.
Частинами 6, 8 ст. 64 Закону встановлено, що постачальник «останньої надії» здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, на умовах типового договору постачання електричної енергії постачальником «останньої надії», що затверджується Регулятором, та є публічним договором приєднання. Постачальник «останньої надії» оприлюднює відповідний договір на своєму офіційному веб-сайті. Постачальник «останньої надії» здійснює постачання з моменту припинення постачання електричної енергії попереднім електропостачальником. Договір постачання електричної енергії між постачальником «останньої надії» і споживачем вважається укладеним з початку фактичного постачання електричної енергії такому споживачу.
Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі – Регулятор, НКРЕКП), №312 від 14.03.2018 «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії» (далі - Правила) затверджено типовий договір про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» (додаток 7 до Правил).
Пунктом 1.2.9 Правил передбачено, що постачальник «останньої надії» здійснює постачання електричної енергії на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії», зміст якого визначається постачальником «останньої надії» на основі Типового договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії», є публічним договором приєднання та вважається укладеним у визначених законодавством України та цими Правилами випадках, у разі настання яких споживач безакцептно приймає умови договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії».
На виконання вимог Закону в мережі Інтернет за адресою www.uie.kiev.ua ДПЗД «Укрінтеренерго» розміщено публічну оферту: порядок приєднання до умов договору; договір про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» (далі – Договір); комерційні пропозиції №3 від 07.06.2019 та №5 від 08.10.2021 для постачання електричної енергії споживачам постачальником «останньої надії», додаток № 1 до Договору (далі - Комерційна пропозиція).
Судом встановлено, що КНП «Болехівська центральна міська лікарня» в січні 2021 року, січні-лютому 2022 року, січні 2023 року було віднесено до категорії споживачів, постачання електричної енергії яким здійснював постачальник «останньої надії», а тому між сторонами виникли правовідносини на підставі публічного договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії», умови якого Відповідач як споживач електроенергії безакцептно прийняв з урахуванням пункту 1.2.9 Правил. Вказані обставини Відповідачем не заперечуються.
Як визначає п. 2.1 Договору постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору, що зазначені в Додатку 1 до Договору (комерційна пропозиція).
Пунктами 5.1, 5.2, 5.3, 5.8, 5.10 Договору визначено також, що: 
- споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами (тарифами), що визначаються відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором, згідно з комерційною пропозицією з постачання електричної енергії постачальником «останньої надії», яка є додатком до цього Договору; 
- спосіб визначення ціни (тарифу) за електричну енергію визначається в комерційній пропозиції постачальника;
-ціна (тариф) на електричну енергію визначається постачальником, що формується ним відповідно до методики (порядку), затвердженого регулятором;
- розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць; оплата виставленого постачальником рахунка за цим Договором має бути здійснена споживачем в терміни, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів з дати отримання споживачем цього рахунку, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного у комерційній пропозиції, прийнятої споживачем.
Додатком №1 до Договору є Комерційна пропозиція №3, що діяла на момент постачання електроенергії в січні 2021 року, та Комерційна пропозиція № 5, що діяла на момент постачання електроенергії в січні-лютому 2022 року та січні 2023 року.
За умовами Комерційних пропозицій №3, №5: 
- ціна на електричну енергію формується згідно Порядку формування ціни, за якою здійснюється постачання електричної енергії споживачам постачальником «останньої надії», затвердженого постановою НКРЕКП №1179 від 05.10.2018 (п.1.1.);
- у разі направлення рахунків електронною поштою або із застосуванням інших засобів електронного зв`язку датою отримання таких рахунків вважається дата відправлення постачальником відповідного електронного повідомлення (лист, факс та інше) (п.4.3);
- акт купівлі-продажу електричної енергії (надалі - акт купівлі-продажу) складається на підставі даних про фактичне споживання електричної енергії споживачем, що визначається ОС; після завершення розрахункового періоду та отримання даних від ОС постачальник надсилає на адресу електронної пошти споживача скановану версію акта купівлі-продажу, підписаного зі свого боку; споживач у триденний строк після отримання сканованої версії акта купівлі-продажу зі свого боку підписує його та направляє скановану версію акта купівлі-продажу на адресу електронної пошти постачальника; оригінал акта купівлі-продажу у двох примірниках надсилається поштою на поштову адресу споживача; підписаний з боку споживача один екземпляр оригіналу акта купівлі-продажу в триденний строк повертається на поштову адресу постачальника; у разі неповернення споживачем підписаного зі свого боку одного екземпляра оригіналу акта купівлі-продажу у встановлені строки або його непідписання з боку споживача у встановлений строк документ вважається узгодженим та підтвердженим споживачем і приймається постачальником як узгоджений (п.4.4);
- за внесення передбачених умовами Договору платежів з порушенням термінів, визначених комерційною пропозицією, постачальник має право нарахувати споживачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати (п.6.1);
- споживач, який прострочив виконання грошового зобов`язання з оплати електроенергії, на вимогу постачальника зобов`язаний, крім оплати штрафних санкцій та збитків, сплатити суму боргу за електроенергію з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення зобов`язання, а також п`ятнадцять процентів річних від простроченої суми невиконаного або неналежним чином виконаного зобов`язання (п.7.4).
На виконання умов Договору та на підставі отриманих від ОСР – АТ «Прикарпаттяобленерго» даних (звітів) про фактичне споживання КНП «Болехівська центральна міська лікарня» електричної енергії ДПЗД «Укрінтеренерго» складено Акти купівлі-продажу електроенергії та рахунки на оплату в загальній сумі 184 531,27 грн, а саме: 
Акт №007174 за розрахунковий період січень 2021 року, відповідно до якого Відповідачем спожито електричної енергії в обсязі 1 078,00 кВт*год, та рахунок від 24.02.2021 на оплату 5 013,35 грн, які надіслано на електронну адресу Відповідача 25.02.2021;
Акт №019162 за розрахунковий період січень 2022 року, відповідно до якого Відповідачем спожито електричної енергії в обсязі 10 253,00 кВт*год, та рахунок від 17.02.2022 на оплату 76 934,34 грн, які надіслано на електронну адресу Відповідача 24.03.2022;
Акт №022356 за розрахунковий період лютий 2022 року, відповідно до якого Відповідачем спожито електричної енергії в обсязі 100,00 кВт*год, та рахунок від 19.04.2022 на оплату 54 983,18 грн, які надіслано на електронну адресу Відповідача 19.04.2022;
Акт №33635 за розрахунковий період січень 2023 року, відповідно до якого Відповідачем спожито електричної енергії в обсязі 7 870,00 кВт*год, та рахунок від 13.02.2023 на оплату 47 600,40 грн, які надіслано на електронну адресу Відповідача 13.02.2023.
Отримання вказаних актів та рахунків Відповідач не заперечує.
13.04.2021 відповідачем сплачено вартість спожитої у січні 2021 року електричної енергії, а 22.12.2023 – вартість спожитої у січні 2023 року електроенергії. Поставлена Позивачем протягом січня-лютого 2022 року електроенергія Відповідачем не оплачена, що ним не заперечується.
У відповідь на вимогу Позивача про сплату заборгованості та штрафних санкцій, Відповідач листом №156 від 24.04.2024 повідомив, що визнає заборгованість в сумі 131 917,52 грн за спожиту в січні-лютому 2022 року електроенергію, однак не погоджується з сумою штрафних санкцій.
Вказані обставини і послугували підставою для звернення ДПЗД «Укрінтеренерго» до суду з позовом про стягнення з КНП «Болехівська центральна міська лікарня» 131 917,52 грн заборгованості за поставлену у січні-лютому 2022 року електричну енергію, 71,42 грн пені, нарахованої за період прострочення оплати поставленої у січні 2021 року електроенергії, 81 228,98 грн 15 % річних та 64 645,69 грн інфляційних втрат, нарахованих за усі періоди прострочення оплати.

4. ПОЗИЦІЯ СУДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
4.1 Щодо розміру основного боргу 
Як встановлено Судом та не заперечується сторонами, у січні-лютому 2022 року постачання електричної енергії КНП «Болехівська центральна міська лікарня» здійснювалось ДПЗД «Укрінтеренерго» як постачальником «останньої надії» на підставі Договору, який є публічним договором приєднання та умови якого розроблені відповідно до вимог Закону та Правил, а також безакцептно прийняті Відповідачем з урахуванням пункту 1.2.9 Правил. 
Відповідно до ч.1 ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.
Частиною 5 ст. 64 Закону визначено, що постачальник «останньої надії» зобов`язаний постачати електричну енергію споживачам за ціною, що формується ним відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором, та включає, зокрема, ціну купівлі електричної енергії на ринку електричної енергії, ціну (тариф) на послуги постачальника «останньої надії» та ціну (тариф) на послуги оператора системи передачі. Постачальник «останньої надії» зобов`язаний повідомляти споживача на своєму веб-сайті або через засоби масової інформації про зміни тарифів (цін) у строки, визначені порядком формування ціни, за якою здійснює постачання електричної енергії споживачам постачальник «останньої надії».
Методика (порядок) розрахунку ціни електричної енергії, що застосовується постачальником «останньої надії» при формуванні ціни постачання електричної енергії споживачам, затверджується Регулятором. Ціни, за якими здійснюється постачання електричної енергії постачальником «останньої надії», мають бути економічно обґрунтованими, прозорими та недискримінаційними і не повинні перешкоджати конкуренції на ринку електричної енергії.
Ціна (тариф) на послуги постачальника «останньої надії» визначається за результатами конкурсу. У разі якщо конкурс не відбувся, ціна (тариф) на послуги тимчасово призначеного постачальника «останньої надії» встановлюється Регулятором згідно із затвердженою ним методикою та має враховувати економічно обґрунтовані витрати, пов`язані з особливим режимом роботи та ризиками від провадження діяльності постачальника «останньої надії», а також норму прибутку з урахуванням особливостей діяльності такого електропостачальника.
Постановою НКРЕКП від 05.10.2018 №1179 затверджено Порядок формування ціни, за якою здійснюється постачання електричної енергії споживачам постачальником «останньої надії» (далі – Порядок), відповідно до п. 2.1. якого ціна, за якою здійснюється постачання електричної енергії постачальником «останньої надії», для побутових споживачів (крім випадків застосування фіксованих цін на електричну енергію за рішенням Кабінету Міністрів України в рамках покладення спеціальних обов`язків на постачальника «останньої надії») та непобутових споживачів, у тому числі малих непобутових споживачів, приєднаних до електричних мереж на території ліцензованої діяльності оператора системи розподілу/МСР, приєднаної до системи розподілу, розраховується за формулою: ЦОН = 1,25 х Цф РДН + Т Пер + Т ОН грн/МВт·год, де:
- Ц ОН - ціна, за якою здійснюється постачання електричної енергії постачальником «останньої надії», для споживачів приєднаних до електричних мереж на території ліцензованої діяльності оператора системи розподілу / МСР, приєднаної до системи розподілу, грн/МВт·год; 
- 1,25 - коефіцієнт, який враховує ризики від коливання цін на балансуючому ринку та ринку «на добу наперед»;
- Цф РДН - середньозважена фактична ціна електричної енергії на ринку «на добу наперед» за перші 20 днів попереднього розрахункового періоду, яка визначається та оприлюднюється оператором ринку на його офіційному веб-сайті в мережі Інтернет не пізніше 25 числа попереднього розрахункового періоду, грн/ МВт·год; 
- Т Пер - тариф на послуги з передачі електричної енергії, встановлений НКРЕКП, грн/МВт·год; 
- Т ОН - тариф на послуги постачальника «останньої надії», встановлений НКРЕКП, грн/МВт·год.
Вказана формула розрахунку відображена також у Додатку №1 до Договору – Комерційній пропозиції №5, що діяла у спірний період, та яка, згідно з п.5.1, 5.2 Договору, встановлює спосіб визначення ціни (тарифу), за якою споживач розраховується за електричну енергію з постачальником.
Пунктом 1.4. Комерційної пропозиції №5 передбачено, що ціна збільшується на податок на додану вартість в розмірі 20%.
Відповідно до п.п.1.5,1.6 Комерційної пропозиції №5 постачальник оприлюднює ціну на кожний розрахунковий період на власному вебсайті (www.uie.kiev.ua) не пізніше ніж за 1 день до її застосування. Сторони Договору узгодили, що оприлюднені постачальником ціни на його вебсайті є невід`ємним додатком до цієї Комерційної пропозиції.
Обов`язок оприлюднення ціни на кожний розрахунковий період постачальником «останньої надії» передбачений також п.1.6. Порядку.
На виконання вказаних положень в мережі Інтернет за адресою: www.uie.kiev.ua ДПЗД «Укрінтеренерго» розміщено Додатки до Комерційної пропозиції №5 – ціни, за якими здійснюється постачання електричної енергії споживачам постачальником «останньої надії» на січень та лютий 2022 року, розраховані відповідно до наведеної вище затвердженої Регулятором формули з врахуванням затверджених постановами НКРЕКП №2454 від 01.12.2021 та від 22.12.2021 №2723 тарифів на послуги з передачі електричної енергії та послуги постачальника «останньої надії», а також визначеної оператором ринку середньозваженої фактичної ціни електричної енергії на ринку «на добу наперед» за перші 20 днів попереднього розрахункового періоду.
З наявних в матеріалах справи рахунків на оплату вбачається, що вартість поставленої Відповідачу у спірний період електроенергії розрахована Позивачем саме з врахуванням такої ціни і становить у січні 2022 року 76 934,34 грн з ПДВ, а у лютому 2022 року – 54 983,18 грн з ПДВ.
Докази оплати поставленої Відповідачу у спірний період електроенергії в матеріалах справи відсутні, а тому позовні вимоги в частині стягнення основного боргу в сумі 131 917,52 грн є обґрунтованими.
Висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог у частині стягнення основного боргу в сумі 72 770,48 грн у зв`язку з перерахунком вартості спожитої електроенергії відповідно до середньозважених цін у січні-лютому 2022 року не відповідає наведеним вище положенням законодавства, які імперативно визначають спосіб формування ціни електричної енергії постачальником «останньої надії».
Суд доходить висновку, що Позивач визначив вартість поставленої у січні-лютому 2022 року електричної енергії відповідно до нормативно встановленого порядку та умов Договору, а тому вимога про стягнення 131 917,52 грн основного боргу є обґрунтованою та підлягає задоволенню в повному обсязі.
4.2 Щодо врахуванням судом як преюдиційних обставин, встановлених у Рішенні Господарського суду міста Києва від 19.02.2025 у справі №910/8204/24 (відносно середньозважених цін на електроенергію)
Частиною 4 ст. 75 ГПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Велика Палата Верховного Суду в Постанові від 03.07.2018 у справі № 917/1345/17 висновувала, що преюдиціальне значення у справі надається саме обставинам, установленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють лише обставини, які належали до предмета доказування у відповідній справі, безпосередньо досліджувались і встановлювались у ній судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиціальні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що обставини, які підлягають встановленню судом у справі, – це юридичні факти, тобто життєві обставини (дії, події), з якими правом пов`язується виникнення юридичних наслідків. Натомість правова оцінка – це висновок щодо застосування права за певних життєвих обставин. Правова оцінка може полягати, зокрема, у висновках, зроблених у зв`язку з установленими судом життєвими обставинами, про те, чи виникли юридичні наслідки та які саме, чи порушене право особи, чи виконане зобов`язання належним чином відповідно до закону та договору, чи певна поведінка є правомірною або неправомірною, чи додержано стороною вимог закону тощо (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 01.09.2020 у справі № 907/29/19, від 16.11.2022 у справі № 910/6355/20).
Отже, слід чітко розмежовувати преюдиційні обставини, які не підлягають повторному доказуванню, та правову оцінку, надану судом певному факту.
У рішенні Господарського суду міста Києва від 19.02.2025 у справі №910/8204/24 судом встановлено, що середньозважена ціна на електроенергію у січні 2022 року становила 2836,14 грн/МВт·год, а в лютому 2022 року — 2096,72 грн/МВт·год. Водночас встановлення вказаних обставин зумовлене розглядом судом зустрічного позову ДНУ «Науково-практичний центр профілактичної та клінічної медицини» Державного управління справами до ДПЗД «Укрінтеренерго» про зобов`язання останнього здійснити перерахунок, серед іншого, ціни поставленої у січні та лютому 2022 року електроенергії відповідно до середньозваженої ціни у відповідні місяці, за наслідками розгляду якого суд дійшов висновку про наявність підстав для захисту прав споживача шляхом зобов`язання постачальника «останньої надії» здійснити відповідний перерахунок.
У цій справі КНП «Болехівська центральна міська лікарня» такого зустрічного позову не заявляло, а з огляду на предмет і підстави позову ДПЗД «Укрінтеренерго», наведені вище положення законодавства та умови Договору, встановлення судом розміру середньозважених цін електроенергії у січні-лютому 2022 року не входить до предмета доказування у цій справі. Такий показник як середньозважена ціна електроенергії сам по собі не замінює і навіть не враховується у нормативно визначеному механізмі ціноутворення постачальника «останньої надії» (див. абз. 3 п 4.1 цієї Постанови) та не може бути покладений в основу перерахунку вартості поставленої електроенергії, принаймні поза межами належно заявленої вимоги про такий перерахунок.
Отже, встановлені у справі №910/8204/24 обставини не мають преюдиційного значення для цієї справи, а наведені в іншому рішенні висновки щодо підстав для перерахунку вартості електроенергії є правовою оцінкою, яка не є обов`язковою для суду при розгляді цього спору.
4.3 Щодо пені
З наявного у матеріалах справи розрахунку позовних вимог вбачається, що Позивачем нараховано та заявлено до стягнення пеню в розмірі 71,42 грн за прострочення оплати Відповідачем вартості поставленої у січні 2021 року електроенергії за період з 05.03.2021 по 13.04.2021 (день оплати).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ч.1 ст.611 ЦК України).
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України).
За загальним правилом день фактичної оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися стягнення пені (див. Постанову Верховного Суду від 20.08.2024 у cправі №910/1925/23).
Між тим, у постанові від 07.02.2024 у справі №910/5436/22 Верховний Суд виснував, що у разі якщо сторони господарського договору, керуючись «принципом свободи договору», погодять умову про те, що день поставки товару, поставленого з порушенням строку, також вважається днем прострочення, за який постачальнику нараховуються штрафні санкції, здійснення управненою стороною такого договору – покупцем нарахування постачальнику пені з урахуванням дня поставки товару буде вважатися правомірним і приписам цивільного законодавства не суперечитиме.
Пунктом 6.1 Комерційної пропозиції №3, яка є додатком до Договору та діяла у січні 2021 року, передбачено, що за внесення передбачених умовами Договору платежів з порушенням термінів, визначених комерційною пропозицією, постачальник має право нарахувати споживачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.
Ураховуючи наведене, перевіривши здійснений Позивачем розрахунок пені, Суд констатує його правильність. Отже, заявлені позовні вимоги про стягнення 71,42 грн пені у цій справі підлягали задоволенню в повному обсязі, а не частково, як вирішив суд першої інстанції.
4.4 Щодо інфляційних втрат та відсотків річних
Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України у разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Пунктом 7.4 Комерційних пропозицій №3 та №5, які є додатком до Договору, визначено, що споживач, який прострочив виконання грошового зобов`язання з оплати електроенергії, на вимогу постачальника зобов`язаний, крім оплати штрафних санкцій та збитків, сплатити суму боргу за електроенергію з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення зобов`язання, а також п`ятнадцять процентів річних від простроченої суми невиконаного або неналежним чином виконаного зобов`язання.
У зв`язку з несвоєчасним виконанням Відповідачем зобов`язань щодо оплати поставленої йому у січні 2021 року, січні-лютому 2022 року та січні 2023 року електричної енергії Позивачем нараховано 81 228,98 грн 15% річних та 64 645,69 грн інфляційних втрат.
Перевіривши поданий Позивачем розрахунок, колегія суддів зазначає, що він є арифметично правильним та здійсненим з урахуванням вимог закону, умов Договору, сум заборгованості та періодів прострочення виконання зобов`язання.
Водночас, у відзиві на позовну заяву Відповідач просив суд зменшити розмір процентів річних до 3 %, покликаючись на те, що нарахування 15 % річних у цих правовідносинах є надмірним, економічно необґрунтованим та таким, що не відповідає принципам розумності, справедливості та пропорційності. Зазначав про необхідність судового контролю за співмірністю розміру відповідальності, враховуючи також ту обставину, що укладений між сторонами Договір є договором приєднання і Відповідач позбавлений можливості впливати на визначення розміру процентів річних.
Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Отже, перелік підстав, за наявності яких суд має право зменшити розмір неустойки, не є вичерпним.  Під час вирішення судом питання про зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки підлягають врахуванню та оцінці на предмет підтвердженості та обґрунтованості як ті підстави для зменшення неустойки, що прямо передбачені законом, так і ті, які хоча прямо і не передбачені законом, однак були заявлені як підстави для зменшення розміру неустойки та мають індивідуальний для конкретних спірних правовідносин характер.
Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі вичерпного переліку обставин як підстав для зменшення судом розміру неустойки (ч. 3 ст. 551 ЦК України) господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки (правова позиція Верховного Суду викладена в Постанові від 26.08.2021 у справі №911/378/17 (№911/2223/20)).
Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18).
Тобто виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до ст. 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери кредитора. 
Верховний Суд неодноразово вказував, що принципи справедливості, добросовісності і розумності є проявом відповідних категорій як суті права загалом. Принцип добросовісності є одним із засобів утримання сторін від зловживання своїми правами. Основне призначення цього принципу вбачається в наданні суддям більше можливостей з`ясувати в повному обсязі фактичні обставини справи і, насамкінець, встановити об`єктивну істину. Загалом зміст цих принципів (справедливості, добросовісності і розумності) полягає в тому, що тексти законів, правочинів та їх застосування суб`єктами цивільних правовідносин мають бути належними і справедливими та відповідати загальновизнаним нормам обороту та нормам закону (див. постанову Об`єднаної палати Верховного Суду Касаційного господарського суду від 06.12.2019 у справі № 910/353/19).
Зменшення судом заявлених до стягнення штрафних санкцій чи відсотків, нарахованих на підставі ст. 625 ЦК України, є правом, а не обов`язком суду і може бути реалізоване ним у кожному конкретному випадку за наслідками оцінки обставин справи та наданих учасниками справи доказів (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2024 у справі №910/14524/22).
Саме суди першої та апеляційної інстанцій користуються певною можливістю розсуду щодо зменшення розміру штрафних санкцій та відсотків. Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду в Постанові від 19.01.2024 у справі №911/2269/22 зазначив, що в питаннях підстав для зменшення розміру неустойки правовідносини у кожному спорі про її стягнення є відмінними, оскільки кожного разу суд, застосовуючи дискрецію для вирішення цього питання, виходить з конкретних обставин, якими обумовлене зменшення.
Визначення конкретного розміру зменшення належить до дискреційних повноважень суду. Водночас суд при визначенні розміру, до якого можна зменшити проценти річних, обмежений нормою ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка визначає мінімальний розмір процентів річних, на які може розраховувати кредитор у разі неналежного виконання зобов`язання боржником, - три проценти річних від простроченої суми.
З огляду на викладене вище, враховуючи принцип справедливості, добросовісності і розумності, суд першої інстанції вважав за доцільне зменшити відсотки річних з 15% річних до 3% річних, тобто по нижній межі за ч. 2 ст. 625 ЦК України. 
Як вже зазначалося вище, питання зменшення розміру відсотків річних належить до дискреційних повноважень суду та вирішується із застосуванням суддівського розсуду з урахуванням конкретних обставин справи. Визначення наявності підстав для такого зменшення, а також конкретного розміру, до якого підлягають зменшенню проценти річних, здійснюється судом на підставі оцінки доказів та встановлених обставин у кожній конкретній справі.
Хоча суд апеляційної інстанції також наділений повноваженнями щодо перевірки правильності реалізації такого розсуду, ці повноваження реалізуються не шляхом самостійного обрання іншого числового показника зменшення, а шляхом перевірки того, чи не вийшов суд першої інстанції за встановлені законом межі розсуду та чи є його висновок достатньо обґрунтованим і вмотивованим. За відсутності помилок у застосуванні норм права, неповного з`ясування обставин справи або очевидної необґрунтованості висновків суду, апеляційний перегляд не повинен зводитися до здійснення нового («якіснішого») розсуду замість розсуду, реалізованого судом першої інстанції. 
З огляду на наведене, переглядаючи рішення у відповідній частині, Суд не вбачає підстав для втручання у визначений судом першої інстанції розмір зменшення процентів річних.
Разом з тим, перевіряючи доводи апеляційної скарги про невідповідність визначеного судом першої інстанції розміру зменшення критеріям співмірності, Суд додатково враховує, що:
- заявлений Позивачем до стягнення розмір 15% річних складає 61,58% розміру основного боргу, а сума нарахованих Позивачем інфляційних втрат та процентів річних перевищує розмір заборгованості Відповідача за поставлену електроенергію, що вочевидь свідчить про неспівмірність заявлених до стягнення сум;
- волевиявлення Відповідача на укладення Договору та погодження його умов полягало у безумовному акцептуванні запропонованої Позивачем редакції договору шляхом фактичного споживання електроенергії. Отже, з огляду на природу договору приєднання Відповідач був позбавлений можливості впливати на визначення розміру процентів річних;
- окрім процентів річних Позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 64 645,69 грн інфляційних втрат, які виступають способом захисту майнового права та інтересу кредитора, оскільки полягають у відшкодуванні його матеріальних втрат від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів.
Наведені обставини у своїй сукупності не дають підстав вважати визначений судом першої інстанції розмір зменшення процентів річних до 3% явно необґрунтованим, непропорційним чи таким, що порушує розумний баланс інтересів сторін; навпаки, вони додатково підтверджують обґрунтованість обраного судом першої інстанції підходу.
Здійснивши розрахунок 3% річних з урахуванням встановлених Судом обставин, зокрема суми основного боргу, визначеної у пункті 4.1 цієї постанови, та періодів прострочення виконання зобов`язання, Суд дійшов висновку про стягнення з Відповідача тих же зменшених відсотків річних на рівні 3%, однак здійснює їх перерахунок відповідно до суми основного боргу, яка підлягає стягненню з Відповідача за результатами апеляційного провадження. Таким чином, розмір процентів річних, що підлягає стягненню з Відповідача, становить 17 343,52 грн, з огляду на що рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає зміні лише в частині арифметичного перерахунку, без зміни визначеного розміру (3%) та підстав його застосування.
З огляду на зміну суми основного боргу також підлягають перерахунку інфляційні втрати, які нараховуються на всю суму простроченого грошового зобов`язання. Перевіривши здійснений Позивачем розрахунок, Суд встановив, що інфляційні втрати у заявленому до стягнення розмірі 64 645,69 грн є арифметично правильними та підлягають стягненню в повному обсязі.

5. ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ 
За результатами апеляційного перегляду Суд дійшов висновку, що суд першої інстанції помилково перерахував розмір основного боргу з огляду на середньозважені ціни електроенергії та безпідставно частково відмовив у стягненні такого боргу та пені, тоді як висновок про наявність підстав для зменшення 15 % річних до 3 % річних та стягнення інфляційних втрат є правильним по суті, однак здійснений судом без врахування суми основного боргу. 
Отже, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення місцевого господарського суду зміні в частині мотивації стягнення 72 770,48 грн основного боргу, а також скасуванню в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 59 147,04 грн основного боргу, 26 068,67 грн інфляційних втрат, 7 806,47 грн 3 % річних, 1,78 грн пені з ухваленням в цій частині нового рішення про задоволення позову.
Відповідно до ч.14 ст. 129 ГПК України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у справі покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Водночас у разі зменшення судом розміру неустойки судовий збір покладається на відповідача повністю оскільки таке зменшення не є наслідком необґрунтованості позовних вимог в цій частині, а є виключно застосуванням судом свого права на таке зменшення, передбаченого законодавством (див. постанови Верховного Суду від 19.12.2024 у справі №922/1248/24, від 14.06.2022 у справі № 905/2135/19, від 29.04.2025 у справі №911/3065/23).
Таким чином, витрати зі сплати судового збору за подання позову у цій справі покладаються на Відповідача у повному обсязі, у зв`язку з чим Суд стягує на користь Позивача ще 1 882,56 грн, а витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на сторони пропорційно задоволених вимог скарги.
Керуючись ст.ст. 129, 236, 269, 270, 275, 277, 282, 284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд
УХВАЛИВ:
1. Апеляційну скаргу Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності “Укрінтеренерго” задовольнити частково.
2. Змінити мотивувальну частину рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 24.03.2026 у справі № 909/144/26 в частині стягнення 72 770,48 грн основного боргу та викласти її в редакції цієї постанови.
3. Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 24.03.2026 у справі № 909/144/26 скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 59 147,04 грн основного боргу, 26 068,67 грн інфляційних втрат, 7 806,47 грн 3 % річних, 1,78 грн пені та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов задоволити:
Стягнути з Комунального некомерційного підприємства “Болехівська центральна міська лікарня” Болехівської міської ради Івано-Франківської області (код ЄДРПОУ 01993440, вул. Є. Коновальця, 2, м. Болехів, Калуський район, Івано-Франківська область, 77202) на користь Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності “Укрінтеренерго” (код ЄДРПОУ 19480600, вул. Кирилівська, 85, м. Київ, 04080) 59 147,04 грн основного боргу, 26 068,67 грн інфляційних втрат, 7 806,47 грн 3 % річних, 1,78 грн пені та 1 882,56 грн судового збору за подання позовної заяви.
4. У решті рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 24.03.2026 у справі №909/144/26 залишити без змін.
5. Стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Болехівська центральна міська лікарня» Болехівської міської ради Івано-Франківської області (код ЄДРПОУ 01993440, вул. Є. Коновальця, 2, м. Болехів, Калуський район, Івано-Франківська область, 77202) на користь Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» (код ЄДРПОУ 19480600, вул. Кирилівська, 85, м. Київ, 04080) 2 367,41 грн судового збору за подання апеляційної скарги.
6. На виконання цієї постанови Господарському суду Івано-Франківської області видати наказ.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню, окрім як у визначених п. 2, ч. 3 ст. 287 ГПК України випадках.

Головуючий суддя Шаповал Д.В. 

Суддя Ржепецький В.О.

Суддя Міліціанов Р.В.