ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 травня 2026 р.	Справа № 480/6219/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Жигилія С.П.,
Суддів: Перцової Т.С. , Макаренко Я.М. ,
за участю секретаря судового засідання Кругляк М.С.
представника позивача Коновалової А.П.
представника відповідача Семерня І.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 31.10.2025 (суддя: О.В. Соп`яненко, м. Суми, повний текст складено 15.12.2025) по справі № 480/6219/24
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кролевець-Агро" 
до  Головного управління ДПС у Сумській області   
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення задовольнити,
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Кролевець-Агро" (далі по тексту – позивач, ТОВ "Кролевець-Агро") звернулось до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Сумській області (далі по тексту – відповідач, ГУДПС у Сумській області), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 342718282314 від 29.03.2024, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток іноземних юридичних осіб на 1 453 5377 грн., застосовано штрафну (фінансову) санкцію у розмірі 3 633 844 грн..
В обґрунтування вимог адміністративного позову зазначив, що відповідачем проведено документальну позапланову виїзну перевірку з питань дотримання вимог законодавства при виплаті доходу з джерелом походження з України на користь нерезидента компанії "Аgroprosperis 2 Limited", результати якої відображено у акті перевірки від 27.02.2024. За висновком контролюючого органу, ТОВ "Кролевець-Агро" при виплаті коштів на користь резидента Республіки Кіпр не мало права застосовувати зменшену ставку податку, оскільки контрагент не є їх кінцевим отримувачем, здійснював перерахування NAP (Кайманові острови). Відповідач вважає, що такий висновок підтверджується відсутністю у компанії "Аgroprosperis 2 Limited" власних активів, повною залежністю від фінансування головної компанії NAP. Позики українським підприємствам надавалися за рахунок фінансування від головної компанії.
Такі висновки позивач вважає необґрунтованими. ТОВ "Кролевець-Агро" правомірно застосовувались норми Конвенції між Урядом України і Урядом Республіки Кіпр про уникнення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на доходи. "Аgroprosperis 2 Limited" є резидентом Республіки Кіпр, що підтверджується належними довідками та не оспорюється відповідачем.
Твердження податкового органу про те, що отримані від позивача кошти надалі "Аgroprosperis 2 Limited" перераховувались компанії "Амаріста Лімітед" і далі NAP не відповідає дійсності. "Аgroprosperis 2 Limited" є самостійною юридичною особою групи NCH, мала власні активи для надання позик українським підприємствам та не мала зобов`язань подальшого перерахування коштів, отриманих від позивача у вигляді процентного доходу за кредитними договорами. Відповідно до статуту компанії, управління нею здійснюється радою директорів. Компанія має повноваження на викуп, випуск привілейованих акцій, розпорядження акціями. Тобто прийняття рішення про викуп власних акцій компанії є дискреційним повноваженням ради директорів. Використання отриманих від ТОВ "Кролевець-Агро" відсотків за користування позикою для викупу акцій не свідчить про відсутність у "Аgroprosperis 2 Limited" повноважень розпорядитися отриманим доходом на власний розсуд.
ГУ ДПС у Сумській області не доведено факт того, що компанія "Аgroprosperis 2 Limited" не є кінцевим (бенефіціарним) отримувачем доходів у вигляді процентів, сплачених позивачем за договором позики.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 31.10.2025 по справі № 480/6219/24 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Кролевець-Агро" до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задоволено.
Визнано протиправним та скасоване податкове повідомлення-рішення № 342718282314 від 29.03.2024, яким збільшено Товариству з обмеженою відповідальністю "Кролевець-Агро" суму грошового зобов`язання з податку на прибуток іноземних юридичних осіб на 14535377 (чотирнадцять мільйонів п`ятсот тридцять п`ять тисяч триста сімдесят сім) грн., застосовано штрафну (фінансову) санкцію у розмірі 3633844 (три мільйони шістсот тридцять три тисячі вісімсот сорок чотири) грн..
Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кролевець-Агро" (41331, Сумська область, Конотопський район, с. Ярославець, вул. Перемоги, б. 28, ЄДРПОУ 35148912) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Сумській області (40003, Сумська область, м. Суми, вул. Іллінська б. 13, ЄДРПОУ 43995469) судові витрати у розмірі 30280 (тридцять тисяч двісті вісімдесят) грн..
Відповідач, не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин у справі та порушення норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 31.10.2025 по справі № 480/6219/24 та прийняти нове рішення, яким відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Кролевець-Агро» у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що власний капітал AGROPROSPERIS 2 LIMITED складається з акційної премії, отриманої від випуску привілейованих акцій, що підлягають погашенню, а зменшення акційної премії обумовлено викупом цих акцій у власного акціонера AMARISTA за рахунок отриманого процентного доходу від українських підприємств.
Згідно з відповідями Міністерства фінансів Республіки Кіпр, джерелом походження коштів, за рахунок яких було надано позики українським підприємствам, є кошти компанії NAP (Кайманові Острови), а не власні кошти AGROPROSPERIS 2 LIMITED.
На переконання апелянта, «інвестиційні операції» було здійснено з метою приховування ланцюга походження грошових коштів, що були наданні у вигляді кредитів українським підприємствам та відповідно учасниками даної схеми було виключено таку ознаку кінцевого власника отриманих доходів як наявність юридичних зобов`язань для перерахунку отриманих доходів від українських підприємств. Фактично, учасники схеми, отримавши кредитні кошти від NAP (Кайманові Острови), перекваліфікували ці кошти в аванси акціонера, по яким не встановлюється юридичне зобов`язання по поверненню і відсутні строки для їх повернення.
Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Згідно з ч.1 ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Судовим розглядом встановлено, що у зв`язку з отриманням інформації та документів від компетентного органу Республіки Кіпр стосовно нерезидента "Аgroprosperis 2 Limited" відповідачем проведено перевірку позивача. ГУ ДПС у Сумській області за результатами перевірки дійшов висновку, що ТОВ "Кролевець-Агро" допущено порушення п.103.2 ст.103, підпункту а) п.141.4.1, п.141.4.2, 141.4 статті 141 ПК України. Платник податків при здійсненні на користь нерезидента виплати доходів із джерелом їх походження з України не утримав податок з таких доходів за ставкою у розмірі 15 відсотків та не сплатив до бюджету під час такої виплати податок на загальну суму 14535377 грн..
Відповідно до повідомлення Міністерства фінансів Республіки Кіпр, компанія "Аgroprosperis 2 Limited" зареєстрована 27.10.2026. Бенефіціарними власниками є три фізичні особи - громадяни США та Австрії, які є керівниками компанії NCH Capital Inc. При реєстрації компанія отримала кредитний портфель українських підприємств від ATS Agribusiness Investments Limited (Кіпр). У свою чергу, переданий кредитний портфель українських компаній було профінансовано компанією NAP (Кайманові острови). Директори компанії "Аgroprosperis 2 Limited" також виконують повноваження керівників ряду компаній, які входять до складу групи Аgroprosperis.
Власний капітал "Аgroprosperis 2 Limited" складається з акційної премії, отриманої від випуску привілейованих акцій, що підлягають погашенню, а зменшення акційної премії обумовлено викупом акцій у акціонера — компанії Amarista за рахунок коштів, отриманих у вигляді процентного доходу від українських підприємств, яким були надані позики.
Кошти, отримані від позивача у вигляді відсотків за кредитом були використані "Аgroprosperis 2 Limited" для викупу у акціонера Amarista своїх привілейованих акцій, зокрема у 2018 році на суму 69000 дол. США, у 2019 році — 76383 дол. США. Кошти були виплачені компанії NAP як погашення авансів акціонерів.
"Аgroprosperis 2 Limited" не здійснювала ніякої іншої діяльності, крім отримання відсотків за позиками від українських підприємств. У зв`язку з цим відповідач дійшов висновку, що "Аgroprosperis 2 Limited" не є фактичним отримувачем доходу, є посередником і створений лише з метою транзиту коштів, отримуваних від ТОВ "Кролевець-Агро". За таких обставин, платник податків не мав права застосовувати зменшену ставку податку у розмірі 2%, передбачену пунктом 2 статті 11 Конвенції.
За наслідками перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення №342718282314 від 29.03.2024, яким збільшено ТОВ "Кролевець Агро" грошове зобов`язання з податку на прибуток іноземних юридичних осіб на 14535377 грн., застосовано штрафну (фінансову) санкцію у розмірі 3633844 грн. (т. 1, а.с. 159).
Відповідно до виписки в АІС, НБУ зареєстровані кредитні договори між позивачем та компанією "ATC Agribusiness Investments Limited", отримувачем коштів за яким є ТОВ "Кролевець Агро". Загальний обсяг кредиту 5 млн. дол. США. Також зареєстровано кілька додаткових угод до договору щодо змін графіку (строків та суми) платежів (т. 1, а.с. 65-81).
01.12.2016 у Нікосії, Кіпр укладено договір про реструктуризацію між "ATC Agribusiness Investments Limited", "Amarista Limited" та "Аgroprosperis 2 Limited". Відповідно до умов договору, компанія "Amarista Limited" є одноосібним акціонером компанії "ATC Agribusiness Investments Limited" та компанії "New Co". Компанія "ATC Agribusiness Investments Limited" володіє портфелем дебіторської заборгованості різних українських юридичних осіб за договорами позики, перелічені у додатку до договору (у тому числі ТОВ "Кролевець Агро"). За умовами договору, кредитний портфель передається компанією "ATC Agribusiness Investments Limited" компанії "New Co" через "Amarista Limited" ( т. 1, а.с. 50-63).
З копії установчого договору та статуту вбачається, що у 2016 році створено приватну акціонерну компанію "Аgroprosperis 2 Limited", єдиним акціонером якої є "Amarista Limited" (т. 1, а.с. 82-130). У кредитних договорах, позичальником у яких є ТОВ "Кролевець-Агро", відбулась заміна позикодавця з "ATC Agribusiness Investments Limited" на "Аgroprosperis 2 Limited" (т. 1, а.с. 131-133).
Не погодившись з податковим повідомленням-рішенням відповідача №342718282314 від 29.03.2024, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з протиправності спірного податкового повідомлення-рішення відповідача.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову, з наступних підстав.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Пунктом 14.1.54 ст. 14 ПК України визначено, що дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.
Згідно з пп. 141.4.1 ст. 141 ПК України, доходи, отримані нерезидентом із джерелом їх походження з України, оподатковуються в порядку і за ставками, визначеними цією статтею. Для цілей цього пункту такими доходами є: а) проценти, дисконтні доходи, що сплачуються на користь нерезидента, у тому числі проценти за позиками та борговими зобов`язаннями, випущеними (виданими) резидентом.
Відповідно до п. 141.4.2 ст. 141 ПК України, резидент або постійне представництво нерезидента, що здійснюють на користь нерезидента або уповноваженої ним особи (крім постійного представництва нерезидента на території України) будь-яку виплату з доходу з джерелом його походження з України, отриманого таким нерезидентом від провадження господарської діяльності (у тому числі на рахунки нерезидента, що ведуться в національній валюті), утримують податок з таких доходів, зазначених у підпункті 141.4.1 цього пункту, за ставкою в розмірі 15 відсотків (крім доходів, зазначених у підпунктах 141.4.3 - 141.4.6 та 141.4.11 цього пункту) їх суми та за їх рахунок, який сплачується до бюджету під час такої виплати, якщо інше не передбачено положеннями міжнародних договорів України з країнами резиденції осіб, на користь яких здійснюються виплати, що набрали чинності.
Отже, законодавством України передбачено, що оподаткуванню податком на прибуток за ставкою 15 % підлягають виплачені резидентом на користь нерезидента проценти як плата за використання коштів або товарів (робіт, послуг), отриманих у кредит.
Відповідно до пункту 3.2 статті 3 ПК України, якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору.
Порядок застосування міжнародного договору України про уникнення подвійного оподаткування стосовно повного або часткового звільнення від оподаткування доходів нерезидентів із джерелом їх походження з України визначено ст. 103 ПК України.
Згідно з п. 103.2 ст. 103 ПК України, особа (податковий агент) має право самостійно застосувати звільнення від оподаткування або зменшену ставку податку, передбачену відповідним міжнародним договором України на час виплати доходу нерезиденту, якщо такий нерезидент є бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу і є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України.
Положеннями п. 103.4 ст. 103 ПК України визначено, що підставою для звільнення (зменшення) від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України є подання нерезидентом з урахуванням особливостей, передбачених пунктами 103.5 і 103.6 цієї статті, особі (податковому агенту), яка виплачує йому доходи, довідки (або її нотаріально засвідченої копії), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України (далі - довідка), а також інших документів, якщо це передбачено міжнародним договором України.
Відповідно до п. 103.5 ст. 103 ПК України, довідка видається компетентним (уповноваженим) органом відповідної країни, визначеним міжнародним договором України, за формою, затвердженою згідно із законодавством відповідної країни, і повинна бути належним чином легалізована, перекладена відповідно до законодавства України.
Отже, у момент виплати доходу достатньою підставою для застосування зниженої ставки податку є наявність довідки (або її нотаріально засвідченої копії), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України і така довідка видається компетентним (уповноваженим) органом відповідної країни, визначеним міжнародним договором України, за формою, затвердженою згідно з законодавством відповідної країни, і повинна бути належним чином легалізована, перекладена відповідно до законодавства України.
Між Урядом України і Урядом Республіки Кіпр підписано Конвенцію про уникнення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на доходи від 08.11.2012, яку ратифіковано 04.07.2013. Набрала чинності для України 07.08.2013.
За змістом положень зазначеної Конвенції, проценти, що виникають в одній Договірній Державі і сплачуються резиденту другої Договірної Держави, будуть оподатковуватись тільки в цій другій Державі, якщо такий резидент має фактичне право на ці проценти і підлягає оподаткуванню в цій другій Договірній Державі у відношенні цих процентів.
Термін "проценти" при використанні в цій статті означає дохід від боргових вимог будь-якого виду, незалежно від іпотечного забезпечення і незалежно від володіння правом на участь у прибутках боржника, і зокрема, дохід від урядових цінних паперів і дохід від облігацій і боргових зобов`язань.
Термін "проценти" не буде включати ніякі доходи, які можуть розглядатись як розподіл згідно з положеннями статті 10 цієї Конвенції.
Положення пункту 1 цієї статті не застосовуються, якщо особа, що фактично має право на проценти, яка є резидентом однієї Договірної Держави, здійснює комерційну діяльність у другій Договірній Державі, в якій виникають проценти, через розташоване там постійне представництво, або здійснює в цій другій Державі незалежні особисті послуги з розташованої там постійної бази, і боргове зобов`язання, на підставі якого сплачуються проценти, дійсно відноситься до такого постійного представництва або постійної бази.
Разом з тим, право на застосування зменшеної ставки податку, передбаченої відповідним міжнародним договором України, виникає, за умови одночасного виконання таких вимог: нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України; нерезидентом надано довідку (або її нотаріально засвідчену копію), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України; нерезидент є бенефіціарним власником доходу.
За правилами п. 103.3 ст. 103 ПК України, бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу для цілей застосування пониженої ставки податку згідно з правилами міжнародного договору України до дивідендів, процентів, роялті, винагород тощо нерезидента, отриманих із джерел в Україні, вважається особа, що має право на отримання таких доходів.
При цьому бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу не може бути юридична або фізична особа, навіть якщо така особа має право на отримання доходу, але є агентом, номінальним утримувачем (номінальним власником) або є тільки посередником щодо такого доходу.
Для визначення особи як фактичного отримувача доходу, така особа повинна володіти не тільки правом на отримання доходу, але повинна бути і особою, яка визначає подальшу економічну долю доходу. Тобто, коли отримувач процентів має право отримувати вигоду та визначати подальшу економічну долю доходу і не пов`язаний договірними або юридичними зобов`язаннями щодо перерахування такого доходу іншій особі, отримувач є бенефіціарним власником доходу (постанова КАС ВС від 14.08.2018 №К/9901/51316/18).
Отже, чинним законодавством не встановлено форми документу, що підтверджує статус контрагента як бенефіціарного власника доходу, та який повинна мати особа на момент проведення виплати. Однак, у разі заперечення обставин щодо бенефіціарного статусу нерезидента-отримувача доходу, обов`язок доказування зворотного в силу положень Кодексу адміністративного судочинства України покладається на контролюючий орган як на суб`єкта владних повноважень.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у справах №817/1045/17 та №803/1005/17.
З матеріалів справи, колегією суддів встановлено, що ТОВ "Кролевець-Агро" є особою (податковим агентом), що виплатила доходи нерезиденту, який є фактичним отримувачем доходу і є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України. У зв`язку з цим позивач застосував правила міжнародного договору: Угоди між Урядом України та Урядом Республіки Кіпр, що відображено у податкових деклараціях з податку на прибуток за 2017-2019 роки (т. 1, а.с. 134-148).
Також, судом встановлено, що ТОВ "Кролевець-Агро" у зазначених податкових періодах оподаткування виплаченого нерезиденту доходу здійснювалось у зазначеному порядку на підставі сертифікатів, виданих податковим управлінням Нікосії Міністерства фінансів Республіки Кіпр. З копій сертифікатів вбачається, що компанія "Аgroprosperis 2 Limited" є резидентом Республіки Кіпр відповідно до Конвенції про уникнення подвійного оподаткування між Республікою Кіпр та Україною. Прибутки, отримані нею з будь-яких джерел, підлягають оподаткуванню у Республіці Кіпр (т. 1, а.с. 149-158).
Як було зазначено, позивачем було укладено договори позики з нерезидентом. Надалі, позикодавця у договорах замінено на "Аgroprosperis 2 Limited". ТОВ "Кролевець-Агро" здійснювало виплати нерезиденту у вигляді процентів за позикою, що було встановлено під час перевірки та не заперечується відповідачем.
З копій договорів вбачається, що кошти надаються ТОВ "Кролевець-Агро" для поповнення обігових коштів та налагодження фінансово-господарської діяльності. За користування кредитом боржник зобов`язаний сплачувати відсотки шляхом їх перерахування банківським переводом на банківський рахунок кредитора.
Надані позивачем документи відповідають вимогам як міжнародного, так і національного законодавства. Зазначені обставині визнаються сторонами, зокрема, відповідач не заперечує, що компанія " Аgroprosperis 2 Limited " була резидентом Республіки Кіпр у розумінні Конвенції у спірні періоди і надавала позивачу довідки на підтвердження цього, видані компетентним (уповноваженим) органом Республіки Кіпр, які відповідають вимогам ст. 103 (пп. 103.4-103.5) ПК України.
У свою чергу, спір між сторонами виник у зв`язку з невизнанням контролюючим органом права позивача на застосування зменшеної ставки оподаткування податком з доходів нерезидента з джерелом їх походження з України у розмірі 2% у 2017-2019 роках на підставі Конвенції з посиланням на те, що компанія " Аgroprosperis 2 Limited " не була бенефіціарним власником процентного доходу, отриманого від ТОВ "Кролевець-Агро", оскільки, на думку відповідача, здійснювало подальше перерахування процентів на користь компанії NCH Agribusiness Partners LP (скорочено NAP) (Кайманові Острови).
Аналізуючи зазначені вище доводи податкового органу та надані сторонами докази, колегія суддів зауважує, що сам по собі факт укладення договору про реструктуризацію не підтверджує того, що компанія "Аgroprosperis 2 Limited" не була бенефіціарним власником процентного доходу, отриманого від ТОВ "Кролевець-Агро" у 2017-2019 роках.
Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що договір про реструктуризацію від 01.12.2016 було укладено з метою передачі функції фінансування в межах групи компанії "Аgroprosperis 2 Limited ", при чому за наслідками укладення такого договору компанія " Аgroprosperis 2 Limited " набула права вимоги до українських компаній групи, включаючи позивача, за кредитними договорами, стороною яких вона стала.
При цьому, відповідач не наводить жодного доказу того, що в результаті укладення договору про реструктуризацію компанія " Аgroprosperis 2 Limited" набула статусу агента або особи, що виконує лише посередницькі функції щодо доходу, отримуваного за кредитними договорами, стороною яких вони стали.
Більше того, і позивач, і компанія " Аgroprosperis 2 Limited " підтвердили, що (а) останній не є агентом, номінальним утримувачем (номінальним власником) чи посередником щодо доходу, отримуваного за такими кредитними договорами, і є власником прав вимоги за кредитними договорами; (б) у компанії " Аgroprosperis 2 Limited " не існує зобов`язань з передання отриманих за кредитними договорами процентів третім особам.
Відповідач не вказує яким чином факт зміни структури внутрішньогрупового фінансування може довести відсутність у компанії "Аgroprosperis 2 Limited " статусу бенефіціарного власника процентного доходу, отриманого від позивача у 2017-2019 роках.
У постанові від 21.03.2018 у справі № 803/1005/17 Верховний Суд відзначив, що чинним законодавством не передбачено ні уповноваженого органу, ні форми звітності, на підставі яких резидент міг би документально підтвердити фактичне право на одержання доходу (статус бенефіціарного власника). Водночас у разі заперечення обставин щодо бенефіціарного власника, обов`язок доказування зворотного покладається на контролюючий орган як на суб`єкта владних повноважень.
В іншій постанові від 14.08.2018 у справі № 817/1045/17 Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду, аналізуючи подібні правовідносини, зазначив, що "[…] проценти за користування позикою були перераховані на рахунок нерезидента - ATS AGRIBUSINESS INVESTMENTS LIMITED, Кіпр, а відповідачем, всупереч вимог процесуального Закону, не було надано доказів того, що вказаний нерезидент не має повноважень визначати подальшу економічну долю такого доходу у вигляді відсотків, тобто не є бенефіціарним (фактичним) отримувачем доходу, а з наданих позивачем доказів, що наявні в матеріалах справи, не вбачається, що вказана компанія має будь-які зобов`язання щодо подальшого перерахування отриманого доходу (його більшої частини) іншому нерезиденту, як відсутні і будь-які обмеження щодо самостійного визначення подальшої економічної долі вказаного доходу, суд погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про необґрунтованість доводів контролюючого органу, що нерезидент - ATS AGRIBUSINESS INVESTMENTS LIMITED, Кіпр, не є бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу у вигляді процентів за користування позикою, а, відтак, і безпідставність доводів контролюючого органу щодо необхідності оподаткування виплаченого вказаній компанії доходу у вигляді відсотків за загальним правилом в розмірі 15%.".
Колегія суддів зауважує, що, згідно з додатковими угодами № 8-10 до вищевказаного кредитного договору, "Аgroprosperis 2 Limited" не є агентом, номінальним утримувачем (номінальним власником) чи посередником щодо доходу, отримуваного за такими кредитними договорами, а є власником прав вимоги за кредитними договорами і у них не існує зобов`язань з передання отриманих за кредитними договорами процентів третім особам.
Відповідно до управлінських звітів компанії "Аgroprosperis 2 Limited", основними видами діяльності компаній є здійснення капіталовкладень та фінансування пов`язаних компаній.
Відповідно до п. 87 статуту компанії "Аgroprosperis 2 Limited", управління діяльністю компанії здійснюється Радою директорів, яка "може здійснювати всі повноваження Компанії, які відповідно до Закону і цього Статуту не повинні здійснюватися на Загальних зборах Компанії. До таких повноважень згідно зі Статутом належать, зокрема, такі: повноваження укладати договори (п. 4 Статуту); повноваження на викуп, випуск привілейованих акцій, що підлягають викупу, розпорядження акціями (пп. 5.4, 5.6, 8 Статуту); повноваження на пред`явлення вимог до учасників стосовно сплати грошей, несплачених за їх акції (п. 20 Статуту); повноваження на конфіскацію акцій учасників у разі несплати ними заборгованості відповідно до вимоги про сплати (пп. 43-45 Статуту).
Також, додатковими угодами до кредитного договору, укладеними після укладення договору про реструктуризацію від 01.12.2016, всі вони були підписані директорами компанії "Аgroprosperis 2 Limited".
Рішення про зворотній викуп акцій компанії "Аgroprosperis 2 Limited" протягом 2017-2019 років приймались Радою директорів.
З матеріалів справи колегією суддів встановлено, що протягом 2017-2019 років компанія "Аgroprosperis 2 Limited" мала своє місцезнаходження на території Республіки Кіпр, що не заперечується відповідачем в акті перевірки. Управління компаніями здійснювали директори на підставі генерального договору про надання послуг від 02.01.2020, укладеного між компанією "Аgroprosperis 2 Limited" та компанією "ЕЙТІЕС АГРІБІЗНЕС ІНВЕСТМЕНТС ЛІМІТЕД".
Відповідно до умов зазначених договорів (пункт 2.1), компанія "ЕЙТІЕС АГРІБІЗНЕС ІНВЕСТМЕНТС ЛІМІТЕД" як виконавець зобов`язалась надати компанії "Аgroprosperis 2 Limited" як замовнику такі послуги: загальне управління компанією; управління кредитним портфелем та фінансування афілійованих компаній; аналіз та управління грошовими потоками; підготовка звітності щодо платежів за виданими кредитами; забезпечення документообігу та виконання інших звичайних функцій, пов`язаних з діяльністю компанії; ІТ-підтримка діяльності компанії та її бізнес-процесів; взаємодія з аудиторами щодо підготовки річних звітів.
Згідно із п. 29.1, під час надання послуг компанія "ЕЙТІЕС АГРІБІЗНЕС ІНВЕСТМЕНТС ЛІМІТЕД" як виконавець залучає працівників: Ангелу Августі, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Георгію Янгопулу, ОСОБА_3 та будь-яких інших працівників, якщо вони необхідні для надання послуг компанії "Аgroprosperis 2 Limited".
Вказані особи також виконували функції директорів в інших компаніях, але лише в компаніях групи, що не може підтверджувати або спростовувати статус компанії "Аgroprosperis 2 Limited" як бенефіціарного власника процентного доходу, отриманого від позивача.
Протягом 2017-2019 років компанія "ЕЙТІЕС АГРІБІЗНЕС ІНВЕСТМЕНТС ЛІМІТЕД" виплатила 374298 євро в якості винагороди директорів пов`язаних компаній-учасників групи, що підтверджується листами компанії "ЕЙТІЕС АГРІБІЗНЕС ІНВЕСТМЕНТС ЛІМІТЕД" від 21.12.2023, від 26.03.2024.
Також, протягом цього періоду компанія не видавала генеральних довіреностей, що підтверджується свідоцтвами бенефіціарного власника процентного доходу за 2017-2019 роки.
Як встановлено з фінансової звітності компанії "Аgroprosperis 2 Limited", за 2017-2018 роки в результаті використання своїх фінансових інструментів (включаючи надання кредитів позивачу) компанія "Аgroprosperis 2 Limited" самостійно несе такі ризики: ризик зміни відсоткової ставки, кредитний ризик, ризик втрати ліквідності, ризик зміни цін на ринку, операційний ризик, ризик недотримання нормативно-правових вимог, судовий ризик, репутаційний ризик.
Протягом 2017-2019 років компанія "Аgroprosperis 2 Limited" мала незначну заборгованість перед пов`язаними особами, яка була погашена, що відображено у розділі "Кредиторська заборгованість" фінансової звітності компаній за 2017-2019 роки.
Колегія суддів наголошує, що, на відміну від транзиту коштів, наявність чи відсутність економічної присутності не є достатньою (ключовою) підставою, у відриві від всіх інших критеріїв/обставин, для висновку, що нерезидент не є бенефіціарним власником доходу.
Вирішуючи питання чи компанія нерезидент самостійно несе ризики у зв`язку з проваджуваною нею діяльністю, слід зважувати на те, що цей критерій дотримано, якщо особа нерезидент самостійно несе ризики пов`язані із її господарською діяльністю. Підтвердженням самостійності несення ризиків можуть виступати: (а) окремі положення договорів, що стосуються відповідальності особи та передбачають можливість застосування до неї штрафних санкцій за порушення договірних зобов`язань; (б) дійсна реалізація по відношенню до нерезидента заходів із притягнення його до юридичної відповідальності (пред`явлення кредиторами вимог про сплату штрафних санкцій; ініціювання судових проваджень тощо); (в) наявність сумнівної заборгованості (bad debt) тощо.
За загальним правилом ознаками, які можуть вказувати на те, що особа-нерезидент не є кінцевим бенефіціарним власником доходу у вигляді процентів, є, зокрема: фактичні ризики, пов`язані із наданням позики резиденту, несе третя особа, а не особа-нерезидент.
Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений в постанові Верховного Суду від 02.04.2024 у справі № 826/6241/17.
Колегія суддів вважає, що податковим органом в акті перевірки не проаналізовано детально дані фінансової звітності, відсутні жодні показники, які б свідчили про фактичну наявність господарських ризиків, характер грошових потоків, які б свідчили про фінансування "Аgroprosperis 2 Limited", у зв`язку з притягненням останньої до відповідальності, виплатою за зобов`язаннями, фінансування зобов`язань не встановлено.
Отже, відповідачем до суду не надано належних та допустимих доказів, що компанія нерезидент зобов`язана передавати отриманий дохід або переважну його частину на користь іншої особи, обставини справи підтверджують відсутність транзиту грошових коштів від "Аgroprosperis 2 Limited", відповідно відсутні підстави вважати, що вказана компанія не є бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу від позивача.
Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, під час розгляду цієї справи не довів, що "Аgroprosperis 2 Limited" не має повноважень визначати подальшу економічну долю такого доходу у вигляді відсотків, тобто не є бенефіціарним (фактичним) отримувачем доходу, а з наданих позивачем доказів, що наявні в матеріалах справи, не вбачається, що вказана компанія має будь-які зобов`язання щодо подальшого перерахування отриманого доходу (його більшої частини) іншому нерезиденту, як відсутні і будь-які обмеження щодо самостійного визначення подальшої економічної долі вказаного доходу.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість та недоведеність тверджень контролюючого органу про те, що нерезидент "Аgroprosperis 2 Limited" (Кіпр) не є бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу у вигляді процентів за користування позикою, а, відтак, і безпідставність доводів контролюючого органу щодо необхідності оподаткування виплаченого вказаній компанії доходу у вигляді відсотків за загальним правилом в розмірі 15%.
Подібна правова позиція зазначена Верховним Судом у постанові від 19.03.2025 у справі № 560/8133/24 та постанові від 02.07.2025 у справі № 120/14477/24, яка сформована за аналогічних правовідносин (обставин) та в силу приписів ч. 5 ст. 242 КАС України є обов`язковою для врахування.
На підставі викладеного, суд вважає, що відповідачем не доведено правомірності прийнятого ним податкового повідомлення-рішення № 342718282314 від 29.03.2024, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток іноземних юридичних осіб на 1 453 5377 грн., застосовано штрафну (фінансову) санкцію у розмірі 3 633 844 грн., а тому останнє є протиправним та таким, що належить скасувати.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення адміністративного позову ТОВ «Кролевець-Агро».
Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Суд, у цій справі, також враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (п. 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
За наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін (п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України).
Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Сумській області залишити без задоволення.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 31.10.2025 по справі № 480/6219/24 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		С.П. Жигилій	
Судді	   	Т.С. Перцова   Я.М. Макаренко