Справа № 358/2365/25  Провадження № 2/358/326/26   	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2026 року м. Богуслав 
Суддя Богуславського районного суду Київської області Лебединець Г.С., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, -

В С Т А Н О В И В: 
Представник позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 59 975,64 за договором надання позики. Також просив стягнути судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 16 000,00 грн. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.09.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено Договір про споживчий кредит №5139360. Згідно до умов якого, ОСОБА_1 отримав кредит на суму 4 000,00 грн строком на 15 днів до 05.10.2021, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 1800,00 грн та сплати комісії за надання кредиту в розмірі 1160,00 грн. 
15.12.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу № 15/12-2021-22, у відповідності до умов якого, ТОВ «Мілоан» відступає ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» приймає права вимоги до позичальників в тому числі за договором № 5139360.
10.01.2023 ТОВ «Вердикт Капітал» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» укладено Договір про відступлення права вимоги № 10-01/2023, у відповідності до умов якого, ТОВ «Вердикт Капітал» відступив ТОВ «Коллект Центр», а ТОВ «Коллект Центр» приймає права вимоги за плату та на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до реєстру боржників, ТОВ «Коллект Центр» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором № 5139360.
21.09.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено Договір про споживчий кредит №103473971. Згідно до умов якого, ОСОБА_1 отримав кредит на суму 2 000,00 грн строком на 15 днів до 06.10.2021, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 600,00 грн та сплати комісії за надання кредиту в розмірі 580,00 грн. 
17.12.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу № 15/12-2021-22, у відповідності до умов якого, ТОВ «Мілоан» відступає ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» приймає права вимоги до позичальників в тому числі за договором № 103473971.
10.01.2023 ТОВ «Вердикт Капітал» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» укладено Договір про відступлення права вимоги № 10-01/2023, у відповідності до умов якого, ТОВ «Вердикт Капітал» відступив ТОВ «Коллект Центр», а ТОВ «Коллект Центр» приймає права вимоги за плату та на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до реєстру боржників, ТОВ «Коллект Центр» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором № 103473971.
29.09.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено Договір позики №77472788. Згідно до умов якого, ОСОБА_1 отримав кредит на суму 5725,00 грн строком на 64 дні, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 2147,20 грн.
22.02.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу № 22/02/2022, у відповідності до умов якого, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступає ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» приймає права вимоги до позичальників в тому числі за договором № 77472788. 
10.01.2023 ТОВ «Вердикт Капітал» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» укладено Договір про відступлення права вимоги № 10-01/2023, у відповідності до умов якого, ТОВ «Вердикт Капітал» відступив ТОВ «Коллект Центр», а ТОВ «Коллект Центр» приймає права вимоги за плату та на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до реєстру боржників, ТОВ «Коллект Центр» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором № 77472788.
Враховуючи наведене, оскільки ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «Коллект Центр», позивач просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Коллект Центр» загальний розмір заборгованості 59975,64 грн, а також понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2422,40 грн та 16000,00 грн витрат на правову допомогу.
Ухвалою суду від 30.12.2025 відкрито провадження у справі з призначенням проведення розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у цивільній справі без повідомлення сторін.
Ухвалою суду від 28.01.2026 було задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів.
Відповідно до ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Копія позовної заяви з додатками та ухвалою про відкриття провадження суду була направлена відповідачу за місцем реєстрації останнього рекомендованим поштовим відправленням.
22.01.2026 до суду повернуто вказане поштове відправлення із зазначенням причини повернення – «адресат відсутній за вказаною адресою». 
Суд зазначає, що у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії (правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 11.06.2021 у справі № 2-6236/11).
Довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки (такий правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 10 травня 2023 року у справі № 755/17944/18, провадження № 61-185св23).
Оцінюючи можливість розгляду справи за таких обставин, суд виходить з того, що відповідно до статті 55 Конституції України, статті 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини держава має позитивні зобов`язання перед людиною забезпечувати розгляд справи у розумний строк. Особа, яка звертається до суду, має законні очікування, що справу буде розглянуто. Поведінка відповідача не може стати на заваді обов`язку суду розглянути справу.
Однак з гарантій статті 6 Конвенції випливає як право позивача на розгляд справи у розумний строк, так і право відповідача знати про судове провадження проти нього.
Суд звертає увагу на те, що одержання учасником справи належно надісланої судової кореспонденції перебуває поза сферою контролю суду. В свою чергу особа, яка зареєструвала свої місце проживання за певною адресою, діючи розумно та добросовісно, повинна дбати про те, щоб мати змогу отримувати надіслану їй кореспонденцію своєчасно. У разі виникнення перешкод, адресат міг, зокрема, подати заяву про пересилання або доставку адресованих йому поштових відправлень на іншу адресу.
Це передбачено пунктами 118, 123 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270.
Отже, для добросовісного адресата є механізм забезпечення права на отримання офіційної кореспонденції незалежно від того живе він чи ні за певною адресою. Натомість у суду немає жодного механізму забезпечити вручення судової кореспонденції учаснику справи, який не бажає її отримувати або не проживає за зареєстрованою адресою. З огляду на це, неотримання судової кореспонденції відповідачем не може бути перешкодою для розгляду справи.
Зважаючи на те, що відповідача належним чином повідомлено про розгляд справи (за зареєстрованим місцем проживання), незалежно від того чи отримав відповідач адресовану йому кореспонденцію, суд вважає, що гарантії статті 6 Конвенції щодо відповідача дотримано і справу може бути розглянуто по суті.
Будь-яких заяв від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити його правову позицію щодо позовної заяви.
Таким чином, судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак, відповідач не скористалася процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. 
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
Судом встановлено, що 20.09.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 5139360. 
Сума кредиту становить 4000,00 грн (п.1.2.), строк кредитування 15 днів з 20.09.2021 по 05.10.2021 (п.п. 1.3.,1.4. Договору). 
Пунктом 1.5. Договору визначено загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат Позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування тіла кредиту) складають 2960 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат Позичальника за кредитом складає 6 960, 00 грн. 
Комісія за надання кредиту складає 1160,00 грн, яка нараховується за ставкою 29% від суми кредиту одноразово. (п. 1.5.1 Договору)
Проценти за користування кредитом: 1800,00 грн, які нараховуються за ставкою 3% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування. (п. 1.5.2. Договору)
Пунктом 2 Договору визначені умови пролонгації строку кредитування. 
Додатком до Договору про споживчий кредит №5139360 від 20.09.2021 визначено графік платежів, відповідно до якого до 05.10.2021 ОСОБА_1 мав заплатити кредит в розмірі 6960,00 грн, з яких: 4000,00 грн – тіло кредиту, 1800,00 грн – проценти за користування кредитом, 1160,00 грн – комісія за надання кредиту. 
До матеріалів справи також долучено паспорт споживчого кредиту, який дублює умови договору. 
В зявці-анкеті ОСОБА_1 зазначено ідентифікаційні дані позичальника, процес оформлення та розгляду заяви та погоджені умови кредитування, а саме: сума кредиту 4000, 00 грн, строк кредитування 15 днів тобто до 05.10.2021, комісія за надання кредиту – 1160,00 грн, проценти за користування кредитом – 1800,00 грн.
Відповідно до довідки про ідентифікацію, ОСОБА_1 ідентифікований ТОВ «Мілоан», акцепт договору позичальником – одноразовий ідентифікатор W47262. 
Також, 21.09.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено Договір про споживчий кредит № 103473971.
Сума кредиту становить 2 000,00 грн (п.1.2. Договору), строк кредитування 15 днів, з 21.09.2021 по 06.10.2021 (п.1.2. Договору). 
Пунктом 1.5. Договору визначено загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат Позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування тіла кредиту) складають 1180,00 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат Позичальника за кредитом складає 3 180,00 грн. 
Комісія за надання кредиту складає 580,00 грн, яка нараховується за ставкою 29% від суми кредиту одноразово. (п. 1.5.1 Договору)
Проценти за користування кредитом: 600,00 грн, які нараховуються за ставкою 3% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування. (п. 1.5.2. Договору)
Пунктом 2.3. Договору визначені умови пролонгації строку кредитування. 
Додатком до Договору про споживчий кредит №103473971 від 21.09.2021 визначено графік платежів, відповідно до якого до 06.10.2021 ОСОБА_1 мав заплатити кредит в розмірі 3 180,00 грн, з яких: 2000,00 грн – тіло кредиту, 600,00 грн – проценти за користування кредитом, 580,00 грн – комісія за надання кредиту. 
До матеріалів справи також долучено паспорт споживчого кредиту, який дублює умови договору. 
В зявці-анкеті ОСОБА_1 зазначено ідентифікаційні дані позичальника, процес оформлення та розгляду заяви та погоджені умови кредитування, а саме: сума кредиту 2000, 00 грн, строк кредитування 15 днів, комісія за надання кредиту – 29% одноразово, проценти за користування кредитом – 2 % за кожен день кредитування. 
Відповідно до довідки про ідентифікацію, ОСОБА_1 ідентифікований ТОВ «Мілоан», акцепт договору позичальником – одноразовий ідентифікатор Z62471. 
Окрім того, 29.09.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» було укладено Договір позики № 77472788.
Сума кредиту становить 5725,00 грн (п.2.1. Договору), строк позики 64 дні (п. 2.2. Договору), процента ставка – фіксована 1,6 % (п. 2.3. Договору). 
Договором визначена орієнтовна загальна вартість кредиту – 7872,20 грн.
Додатком до Договору №77472788 від 29.09.2021 визначено графік платежів, відповідно до якого до 01.12.2021 ОСОБА_1 мав заплатити кредит в розмірі 7872,20 грн, з яких: 5725,00 грн – тіло кредиту, 2147,00 грн – проценти за користування кредитом.
Договір підписаний одноразовим ідентифікатором – 8nWIHKB2op.
На виконання ухвали суду від 28.01.2026 від АТ “Універсалбанк” надійшов лист, відповідно до якого банківську картку № НОМЕР_1 було емітованона ім`я ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) та відповідно до виписки 20.09.2021 було зараховано 4000,00 грн, 21.09.2021 зараховано 2 000,00 грн та 29.09.2021 зараховано 5725,00 грн. 
Можливість заміни кредитора в зобов`язанні передбачена положеннями статті 512 ЦК України, відповідно до якої кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до вимог цивільного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.
При цьому, відступлення права вимоги призводить до заміни сторони за кредитним договором (кредитора) та не змінює умови укладеного кредитного договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи. Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Згідно ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав, а також право вимоги, яке виникне в майбутньому. Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника.
Відповідно до ст. 1080 ЦК України, договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги.
Згідно із ст. 1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
15.12.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу №15/12-2021-22, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за договорами позики, у тому числі за договором №5139360 від 20.09.2021, що укладено між ТОВ «Мілоан» та відповідачем на суму 18 960,00 грн, з яких: 4000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 13 800,00 грн - заборгованості по процентам та 1160,00 грн – заборгованість по комісії (витяг з реєстру боржників до договору факторингу №15/12-2021-22 від 15.12.2021).
Проведення фінансування за цим договором підтверджується платіжним дорученням від 20 грудня 2021 року.
17.12.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу №17/12-2021-62, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за договорами позики, у тому числі за договором №103473971 від 21.09.2021, що укладено між ТОВ «Мілоан» та відповідачем на суму 9180,00 грн, з яких: 2000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 6 600,00 грн - заборгованості по процентам та 580,00 грн – заборгованість по комісії (витяг з реєстру боржників до договору факторингу №17/12-2021-62 від 17.12.2021).
Проведення фінансування за цим договором підтверджується платіжним дорученням від 20 грудня 2021 року. 
22.02.2022 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу №22/02/2022, відповідно до якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за договорами позики, у тому числі за договором №77472788 від 29.09.2021, що укладено між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем на суму 10734,70 грн, з яких: 5725,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 5009,70 грн - заборгованості по процентам (витяг з реєстру боржників № 1 до договору факторингу №22/02/2022 від 22.02.2022).
Проведення фінансування за цим договором підтверджується платіжним дорученням від 23 лютого 2022 року.
10.02.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено договір про відступлення (пупівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права грошової вимоги до боржників, зокрема до відповідача.
Так, відповідно до Витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 10-01/2023 від 10.01.2023 ТОВ «Коллект Центр» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 :
- номер в реєстрі 39739 – за договором №5139360 в сумі 33160,00 грн, з яких: 4000,00 грн - сума заборгованості за основним зобов`язанням; 28 000,00 грн - сума заборгованості за відсотками; 1160,00 грн – заборгованість за комісією;
- номер в реєстрі 73026 – за договором № 103473971 в сумі 16 080,00 грн, з яких: 2000,00 грн - сума заборгованості за основним зобов`язанням; 13 500,00 грн - сума заборгованості за відсотками; 580,00 грн – заборгованість за комісією;
- номер в реєстрі 87841 – за договором №77472788 в сумі 10 735,64 грн, з яких: 5725,00 грн - сума заборгованості за основним зобов`язанням; 5009,70 грн - сума заборгованості за відсотками, відповідальність за порушення грошового зоов`язання згідно ст. 625 ЦПК України – 0,94 грн. 
Враховуючи вище викладене ТОВ «Коллект Центр» набуло право вимоги за договорами №5139360, № 103473971 та №77472788.
Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Також, статтею 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
ч.5 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Ст.12 Закону визначає, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Згідно із п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Таким чином, судом встановлено, що відповідачем здійснено необхідний алгоритм дій, спрямований на укладення кредитного договору, виконанням яких він підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі необхідні умови, відповідно до вимог чинного законодавства України.
Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 у справі №524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19 (провадження № 61-7203св20).
Будь-яких доказів на спростування того, що договір був укладений в електронному вигляді, відповідачем не надано.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За приписами ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Згідно вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
В ч. 1 ст. 1047 ЦК України зазначено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Позичальник згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом в порядку, визначеному цим договором.За наведених обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитом є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором.
Відповідно до ст. 12 ч. 3, 4, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту відповідач суду не надав, та не подав доказів на спростування користування ним кредитними коштами.
Враховуючи те, що за умовами договору ОСОБА_1 отримав кредитні кошти та користувався ними, належних та допустимих доказів на підтвердження повернення отриманих в кредит коштів, всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України не надав, відтак, суд дійшов висновку про те, що у нього наявна заборгованість перед позивачем.
Щодо стягнення відсотків суд зазначає наступне. 
Частиною першою статті 1048 ЦК України, положення якої застосовуються до спірних правовідносин в силу припису ч.2 ст.1054 ЦК України, передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
У постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у справі №910/4518/16 містяться наступні правові висновки: установлений кредитним договором строк кредитування визначає часові межі, в яких проценти за «користування кредитом» можуть нараховуватись, не скасовуючи при цьому обов`язок боржника щодо їх сплати (п. 93); у разі порушення позичальником зобов`язання з повернення кредиту настає відповідальність - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленомузакономабо договором (п.103); твердження скаржників про те, що проценти за «користування кредитом» нараховуються не лише в межах строку кредитування, а й після спливу такого строку, тобто до моменту повного фактичного повернення кредитних коштів, свідчать про помилкове розуміння скаржниками правової природи процентів, які сплачуються позичальником у випадку прострочення грошового зобов`язання. Проценти, які можуть бути нараховані поза межами строку кредитування (чи після вимоги про дострокове погашення кредиту), є мірою цивільно-правової відповідальності та сплачуються відповідно до положень статті 625 ЦК України (п.116); Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України.
За Договором про споживчий кредит №5139360 від 20.09.2021.
Так, відповідно до п.1.3., 1.4. Договору про споживчий кредит №5139360 від 20.09.2021, кредит надається строком на 15 днів з 20.09.2021 до 05.10.2021. 
Пунктом 1.5. Договору визначено загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат Позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування тіла кредиту) складають 2960 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат Позичальника за кредитом складає 6 960, 00 грн. 
Комісія за надання кредиту складає 1160,00 грн, яка нараховується за ставкою 29% від суми кредиту одноразово. (п. 1.5.1 Договору)
Проценти за користування кредитом: 1800,00 грн, які нараховуються за ставкою 3% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування. (п. 1.5.2. Договору)
Пунктом 2 Договору визначені умови пролонгації строку кредитування.
При цьому, кредитний ліміт за кредитним договором не збільшувався, інші додаткові угоди, сторонами кредитного договору не укладалися, інші розрахунки боргу, який підлягає поверненню та інший розмір витрат за кредитом сторонами - не погоджувався, доказів, що відбулась пролонгація суду не надано. 
Натомість, сторонами у Договорі узгоджена сума комісії в розмірі 1160,00 грн та проценти за користування кредитом 1 800,00 грн. 
Також, Додатком до Договору про споживчий кредит №5139360 від 20.09.2021 визначено графік платежів, відповідно до якого до 05.10.2021 ОСОБА_1 мав заплатити кредит в розмірі 6960,00 грн, з яких: 4000,00 грн – тіло кредиту, 1800,00 грн – проценти за користування кредитом, 1160,00 грн – комісія за надання кредиту. 
Нарахування відсотків кредитором поза погодженого сторонами строку кредитування та розмір вимог про стягнення відсотків в сумі 33 160,00 грн не відповідає умовам договору № 5139360 від 20.09.2021.
З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позивачем позовні вимоги в частині стягнення відсотків в розмірі 33,160,00 грн за договором № 5139360 від 20.09.2021 не доведені в повному обсязі, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума відсотків 1800,00 грн, яка узгоджена сторонами при укладенні кредитного договору. 
За Договором про споживчий кредит № 103473971 від 21.09.2021 р. 
Відповідно до п.1.3., 1.4. Договору про споживчий кредит № 103473971 від 21.09.2021, кредит надається строком на 15 днів з 21.09.2021 до 06.10.2021. 
Пунктом 1.5. Договору визначено загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат Позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування тіла кредиту) складають 1180,00 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат Позичальника за кредитом складає 3 180,00 грн. 
Комісія за надання кредиту складає 580,00 грн, яка нараховується за ставкою 29% від суми кредиту одноразово. (п. 1.5.1 Договору)
Проценти за користування кредитом: 600,00 грн, які нараховуються за ставкою 3% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування. (п. 1.5.2. Договору)
Пунктом 2.3. Договору визначені умови пролонгації строку кредитування. 
При цьому, кредитний ліміт за кредитним договором не збільшувався, інші додаткові угоди, сторонами кредитного договору не укладалися, інші розрахунки боргу, який підлягає поверненню та інший розмір витрат за кредитом сторонами - не погоджувався, доказів, що відбулась пролонгація суду не надано. 
Натомість, сторонами у Договорі узгоджена сума комісії в розмірі 580,00 грн та проценти за користування кредитом 600,00 грн. 
Додатком до Договору про споживчий кредит №103473971 від 21.09.2021 визначено графік платежів, відповідно до якого до 06.10.2021 ОСОБА_1 мав заплатити кредит в розмірі 3 180,00 грн, з яких: 2000,00 грн – тіло кредиту, 600,00 грн – проценти за користування кредитом, 580,00 грн – комісія за надання кредиту. 
Нарахування відсотків кредитором поза погодженого сторонами строку кредитування та розмір вимог про стягнення відсотків в сумі 13 500,00 грн не відповідає умовам договору № 103473971 від 21.09.2021. 
З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позивачем позовні вимоги в частині стягнення відсотків в розмірі 13 500,00 грн за договором № 103473971 від 21.09.2021 не доведені в повному обсязі, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума відсотків 600,00 грн, яка узгоджена сторонами при укладенні кредитного договору. 
За Договором позики № 77472788 від 29.09.2021 р. 
Відповідно до 2.2. Договору строк позики складає 64 дні. 
Договором визначена орієнтовна загальна вартість кредиту – 7872,20 грн. 
Додатком до Договору №77472788 від 29.09.2021 визначено графік платежів, відповідно до якого до 01.12.2021 ОСОБА_1 мав заплатити кредит в розмірі 7872,20 грн, з яких: 5725,00 грн – тіло кредиту, 2147,00 грн – проценти за користування кредитом.
Кредитний ліміт за кредитним договором не збільшувався, інші додаткові угоди, сторонами кредитного договору не укладалися, інші розрахунки боргу, який підлягає поверненню та інший розмір витрат за кредитом сторонами - не погоджувався, доказів, що відбулась пролонгація суду не надано. 
Нарахування відсотків кредитором поза погодженого сторонами строку кредитування та розмір вимог про стягнення відсотків в сумі 5 009,70 грн не відповідає умовам договору № 77472788 від 29.09.2021. 
З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позивачем позовні вимоги в частині стягнення відсотків в розмірі 5 009,70 грн за договором № 77472788 від 29.09.2021 не доведені в повному обсязі, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума відсотків 2 147,00 грн, яка узгоджена сторонами при укладенні кредитного договору. 
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що позичальник взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, кредитні кошти разом з процентами вчасно не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість, що свідчить про наявність підстав для часткового задоволення позову та стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» суми заборгованості в розмірі 18 012, 20 грн, з яких:
- за договором про споживчий кредит № 5139360 від 20.09.2021 в розмірі 6960, 00 грн;
- за договором про споживчий кредит №103473971 від 21.09.2021 в розмірі 3 180,00 грн;
- за договором позики № 77472788 від 29.09.2021 в розмірі 7 872,20 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 10.12.2025.
Таким чином з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 727,51 грн, що є пропорційним до розміру задоволених позовних вимог.
Щодо вимог позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 16 000,00 грн, на підтвердження яких позивачем були надані: заявка на надання правової допомоги № 01-07/2024 від 01.07.2024; заявка про надання юридичної допомоги №185 від 03.11.2025, витяг з акту про надання юридичної допомоги від 28.11.2025, суд зазначає наступне. 
За змістом статті 134 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» вказує, що суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. 
В даній справі, суд звертає увагу, що не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суди досліджують на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
Аналогічні позиція викладена у постановах Верховного Суду від 17.09.2019 у справі №810/3806/18, від 01.09.2022 по справі № 640/16093/21.
Такі ж критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Згідно постанови ВП ВС від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).
Відступу від вказаної правової позиції не було. 
Як вбачається з матеріалів справи, правнича допомога адвоката полягала у проведенні усної консультації та складанні позовної заяви. Враховуючи викладене, беручи до уваги те, що позивач отримав адвокатські послуги, суд вважає за необхідне стягнути на його користь витрати на професійну правничу допомогу.
Разом з цим, з огляду на те, що правовідносини, які склалися між сторонами, регулюються незначною кількістю нормативно-правових актів, стосовно них існує судова практика, складнощів щодо процесу доказування чи витребування доказів не виникало, справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд приходить до переконання, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним, а тому, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України, слід зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Таким чином, беручи до уваги характер правовідносин у цій справі, проаналізувавши обсяг наданих позивачу послуг, оцінюючи співмірність витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, а також часом, витраченим на їх виконання, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору, з огляду на визначені практикою Європейського суду з прав людини критерії, та, виходячи із засад розумності та справедливості, суд вважає, що заявлена представником сума в розмірі 16 000,00 гривень є надмірною та неспівмірною зі складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а тому розмір витрат на професійну правничу допомогу, пов`язану з розглядом справи, який підлягає відшкодуванню позивачу, підлягає зменшенню до 3 500,00 грн., що відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони.
Керуючись ст. ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст.ст. 512, 514, 526, 530, 610, 612, 625, 1049, 1054, 1077 ЦК України, ст.ст.12, 13, 81, 89, 137, 141, 263-265, ЦПК України, суд, - 

ВИРІШИВ:
Позов - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (код ЄДРПОУ 44276926) заборгованість в загальному розмірі 18 012 (вісімнадцять тисяч дванадцять) грн 20 коп., з яких:
- за договором про споживчий кредит № 5139360 від 20.09.2021 в розмірі 6960, 00 грн;
- за договором про споживчий кредит №103473971 від 21.09.2021 в розмірі 3 180,00 грн;
- за договором позики № 77472788 від 29.09.2021 в розмірі 7 872,20 грн.
В іншій частині позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (код ЄДРПОУ 44276926) витрати на оплату судового збору у розмірі 727 (сімсот двадцять сім) грн 51 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (код ЄДРПОУ 44276926) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 500 (три тисячі п`ятсот) грн. 00 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Головуючий: суддя 	Г. С. Лебединець