ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2026 року 
м. Київ

справа № 385/1604/24
провадження № 61-11598св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: головуючого - Крата В. І.,
суддів: Гудими Д. А., Дундар І. О., Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Пархоменка П. І.,

учасники справи:
позивач - Агрофірма у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Воля», 
відповідачі: ОСОБА_1 , Фермерське господарство «Козарчук»,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи заяву Фермерського господарства «Козарчук» про ухвалення додаткового рішення за наслідком касаційного перегляду справи за позовом Агрофірми у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Воля» до ОСОБА_1 , Фермерського господарства «Козарчук» про визнання переважного права на укладання договору оренди землі, визнання договору оренди земельної ділянки поновленим та скасування реєстрації права оренди, 
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 21 січня 2025 року, залишеним без змін постановою Кропивницького апеляційного суду від 09 липня 2025 року, позов АФ ТОВ «Воля» задоволено. Визнано за АФ ТОВ «Воля» переважне право на поновлення договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером - 3521186000:02:000:0344 перед іншими орендарями. Визнано поновленим договір оренди землі від 27 травня 2014 pоку, укладений між АФ ТОВ «Воля», право оренди якого зареєстровано 10 червня 2014 року на тих самих умовах та на той самий час. Визнано укладеною додаткову угоду до договору оренди землі від 27 травня 2014 pоку, укладеного між АФ ТОВ «Воля» та ОСОБА_1 , право оренди якого зареєстровано 10 червня 2014 року, щодо земельної ділянки загальною площею 2,3011 га, кадастровий номер 3521186000:02:000:0344, яка знаходиться на території Таужнянської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області, у запропонованій редакції. Скасовано державну реєстрацію іншого речового права, номер запису про інше речове право: 56503569, право оренди земельної ділянки, яке виникло у ФГ «Козарчук» на підставі договору оренди земельної ділянки від 23 серпня 2024 року.
08 вересня 2025 року ФГ «Козарчук» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій також просило вирішити питання щодо розподілу судових витрат з урахуванням витрат в суді першої та апеляційної інстанції. 
Зазначило, що орієнтовний (попередній) перелік судових витрат становить 50 000,00 грн.
У лютому 2026 року ФГ «Козарчук» подало до Верховного Суду клопотання про приєднання до матеріалів справи документи на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу в суді касаційної інстанції. 
Постановою Верховного Суду від 18 березня 2026 року касаційну скаргу ФГ «Козарчук» задоволено. Рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 21 січня 2025 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 09 липня 2025 року скасовано і ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог АФ ТОВ «Воля». Стягнено з АФ ТОВ «Воля» на користь ФГ «Козарчук» судові витрати на сплату судового збору у розмірі 24 224,00 грн, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
У квітні 2026 року ФГ «Козарчук» подало до Верховного Суду заяву про ухвалення додаткового рішення у справі. Додано докази її направлення позивачу.
Заява мотивована тим, що питання щодо витрат на правову допомогу касаційним судом при прийнятті постанови не вирішено. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. 
Під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_1. подавав до Гайворонського районного суду відзив на позовну заяву та надавав розрахунок понесених у справі судових витрат в розмірі 25 738,00 грн, докази чого містяться в матеріалах справи. При поданні апеляційної скарги ОСОБА_1 сплатив судовий збір у розмірі 13 871,27 грн та надав суду розрахунок понесених судових витрат в розмірі 24 255,00 грн, просив суд апеляційної інстанції вирішити питання судових витрат з урахуванням витрат в суді першої інстанції.
При поданні касаційної скарги ФГ «Козарчук» через представника надав до скарги розрахунок судових витрат понесених в суді касаційної інстанції та просив Верховний Суд стягнути витрати на правову допомогу в суді касаційної інстанції з урахуванням витрат, понесених відповідачем ОСОБА_1 в судах попередніх інстанцій.
Просить суд:
стягнути з АФ ТОВ «Воля» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 25 738,00 грн, які ОСОБА_1 поніс в суді першої інстанції; 
стягнути з АФ ТОВ «Воля» на користь ОСОБА_1 24 255,00 грн витрат на правничу допомогу і 13 871,27 грн судового збору, які ОСОБА_1 поніс в суді апеляційної інстанції;
стягнути з АФ ТОВ «Воля» на користь ФГ «Козарчук» витрати на правову допомогу в розмірі 56 018,00 грн, які ФГ «Козарчук» понесло в суді касаційної інстанції.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункти 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (частини перша, третя статті 133 ЦПК України).
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частини друга статті 141 ЦПК України).
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 137 ЦПК України розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини четверта-шоста статті 137 ЦПК України).
Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16).
У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. 
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина перша, третя статті 13 ЦПК України). 
Диспозитивність - один з основних принципів судочинства, на підставі якого учасник справи самостійно вирішує чи оскаржувати рішення суду першої інстанції в апеляційному (касаційному) порядку та в яких межах (див., зокрема постанови Верховного Суду від 21 червня 2023 року у справі № 757/42885/19-ц, постанова Верховного Суду від 22 листопада 2023 року у справі № 465/6549/16-ц).
Автономія волі та приватний інтерес є «підвалинами» сучасного приватного права. Завдання приватного права полягає у «напрацюванні» таких правил, які максимальною мірою забезпечують автономію волі та реалізацію приватного інтересу кожної особи, без порушення прав і інтересів інших осіб (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 серпня 2024 року в справі № 601/1396/21).
Аналіз матеріалів справи свідчить, що ФГ «Козарчук» до ухвалення постанови Верховного Суду надало: договір від 15 серпня 2025 року про надання правничої допомоги адвокатом Волощуком В. В. ФГ «Козарчук»; додаток до договору від 15 серпня 2025 року, в якому наведений перелік правничої допомоги і погоджену вартість: зустріч, консультація - 7 570,00 грн, підготовка і подання касаційної скарги - 22 710,00 грн, підготовка і подання зави про усунення недоліків касаційної скарги - 3 028,00 грн, підготовка і подання оновленої касаційної скарги - 22 710,00 грн; акт прийому надання послуг, в якому вказана вартість послуг у розмірі 50 018,00 грн і в якому сторони погодилися, що правнича допомога адвокатом Волощуком В. В. надано ОСОБА_1 
ФГ «Козарчук» подав докази понесених витрат на суму 56 018,00 грн, проте в акті прийому надання послуг сторони погодили такий розмір на суму 50 018,00 грн. Крім того, суд вважає необґрунтованим подвійну компенсацію витрат за підготовку касаційної скарги по 22 710,00 грн (15 год. кожна) у зв`язку з усуненням недоліків касаційної скарги на вимогу суду та подання її в новій редакції. Тому підтверджений розмір витрат ФГ «Козарчук» становить 27 308,00 грн.
З огляду на наведене, оскільки за наслідком ухвалення остаточного судового рішення у справі відмовлено у задоволенні позову АФ ТОВ «Воля» до ФГ «Козарчук», відсутності заперечень або заяви позивача щодо зменшення розміру витрат ФГ «Козарчук» на правничу допомогу, підтверджені документально судові витрати ФГ «Козарчук» на професійну правничу допомогу в суді касаційної інстанції підлягають компенсації за рахунок АФ ТОВ «Воля». 
Касаційний суд зауважує, що ОСОБА_1 не скористалися своїм правом подачі касаційної скарги, приєднання до касаційної скарги ФГ «Козарчук». Така процесуальна поведінка іншого відповідача свідчить про його згоду з оскарженими судовими рішеннями, зокрема і в частині розподілу судових витрат. Тому суд касаційної інстанції не має підстав для перегляду питання розподілу судових витрат ОСОБА_1 , понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій, а ФГ «Козарчук» не посилалося на наявність у нього повноважень діяти в інтересах ОСОБА_1 , таких доказів не надало.
Керуючись статтями 127, 137, 141, 246, 270, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Заяву Фермерського господарства «Козарчук» про ухвалення додаткового рішення у справі № 385/1604/24 задовольнити частково.
Стягнути з Агрофірми у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Воля» на користь Фермерського господарства «Козарчук» 27 308,00 грн судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді касаційної інстанції.
Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Головуючий В. І. Крат

Судді: Д. А. Гудима

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

П. І. Пархоменко