ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Володимира Винниченка 1, м. Дніпро, 49505
E-mail: inbox@dp.arbitr.gov.ua, тел. (056) 377-18-58, fax (056) 377-38-63

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2026	м. Дніпро	Справа № 904/6985/25	

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Лайфселл» (Україна, 03110, м. Київ, вул. Солом`янська, буд. 11, літ. "А", код ЄДРПОУ 22859846) 
до держави Російська Федерація в особі Генеральної прокуратури Російської Федерації (Російська Федерація, 125993, м. Москва, вул. Велика Дмитрівка, буд. 15а, будівля 1) 
про стягнення збитків у сумі 1 339 087 грн, що еквівалентно 35 257 доларам США

Суддя Дичко В.О.
Секретар судового засідання Пилипенко В.Р.

Представники:
від позивача: Бумба О.А., адвокат (ордер серії АА № 1646199 від 01.09.2025)
від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Лайфселл» звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до держави Російська Федерація в особі Генеральної прокуратури Російської Федерації про стягнення збитків у сумі 1 339 087 грн, що еквівалентно 35 257 доларам США за курсом Національного банку України на дату оцінки (31.12.2023), у тому числі реальних збитків у сумі 1 228 101 грн та упущеної вигоди в сумі 110986гривень.
Посилаючись на п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивач зазначає про звільнення від сплати судового збору.
В обґрунтування позову вказує, що внаслідок пошкодження та знищення майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Лайфселл» на території Дніпропетровської області, а саме: обладнання 6 базових станцій мобільного зв`язку, у зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації, заподіяно збитки у виді реальних збитків та упущеної вигоди.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 15.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 904/6985/25 та призначено підготовче засідання на 13.01.2026 о 12:00 год.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 13.01.2026 відкладено підготовче засідання у справі № 904/6985/25 на 27.01.2026 об 11:00 год.
27 січня 2026 року через підсистему «Електронний суд» до Господарського суду Дніпропетровської області від позивача надійшло клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи. Товариство з обмеженою відповідальністю «Лайфселл» просить приєднати до матеріалів справи № 904/6985/25 знімок екрана вебресурсу оператора поштового зв`язку Акціонерного товариства «Укрпошта» від 26.01.2026 року. Повідомляє, що поштове відправлення № СА040501756UA з копіями позовної заяви та доданих до неї документів, що 05.12.2025 надіслано позивачем засобами поштового зв`язку на адресу посольства Російської Федерації в Республіці Молдова, 12.01.2026 повернуто відправнику (Товариству з обмеженою відповідальністю «Лайфселл»).
У підготовчому засіданні 27.01.2026 представник позивача заявив усне клопотання про поновлення строку для подання доказів та просив задовольнити клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 27.01.2026 задоволено усне клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Лайфселл» про поновлення строку для подання доказів, поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Лайфселл» строк для подання доказів, задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Лайфселл» про приєднання доказів до матеріалів справи та долучено до матеріалів справи №904/6985/25 докази, подані Товариством з обмеженою відповідальністю «Лайфселл» до суду 27.01.2026 року.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 27.01.2026 закрито підготовче провадження у справі № 904/6985/25 та призначено справу до розгляду по суті в судовому засіданні на 03.02.2026 о 12:00 год.
Судове засідання, що призначене на 03.02.2026 о 12:00 год, не відбулось, оскільки згідно з актом Господарського суду Дніпропетровської області № 09/26, долученим до матеріалів справи № 904/6985/25, 03.02.2026 у період з 11:35 год до 18:00 год була відсутня електроенергія у зв`язку з екстреними та/або плановими відключеннями, що унеможливило проведення судових засідань, підписання документів тощо.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 05.02.2026 призначено судове засідання у справі № 904/6985/25 на 17.02.2026 о 10:00 год.
У судовому засіданні 17.02.2026 заслухано вступне слово представника позивача, присутнього в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, та оголошено перерву до 10.03.2026 о 10:00 год.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 10.03.2026, зважаючи на категорію та складність справи, великий обсяг доказів (9 томів), відкладено судове засідання у справі № 904/6985/25 на 23.04.2026 о 10:30 год
Щодо повідомлення відповідача про розгляд справи суд зазначає таке.
На підставі ч. 1 ст. 79 Закону України «Про міжнародне приватне право» пред`явлення позову до іноземної держави, залучення іноземної держави до участі у справі як відповідача або третьої особи, накладення арешту на майно, яке належить іноземній державі та знаходиться на території України, застосування щодо такого майна інших засобів забезпечення позову і звернення стягнення на таке майно, - можуть бути допущені лише за згодою компетентних органів відповідної держави, якщо інше не передбачено міжнародним договором України або законом України.
Отже, Закон України «Про міжнародне приватне право» встановлює судовий імунітет щодо іноземної держави за відсутності згоди компетентних органів цієї держави на залучення її до участі у справі в національному суді іншої держави, зокрема, як відповідача.
Водночас, у зв`язку з повномасштабним вторгненням Російської Федерації на територію України 24.02.2022, Україна розірвала дипломатичні відносини з Російською Федерацією, що унеможливлює з цієї дати направлення різних запитів і листів до посольства Російської Федерації в Україні, з огляду на припинення його роботи на території України.
За правовим висновком, викладеним у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14.04.2022 у справі № 308/9708/19 щодо судового імунітету Російської Федерації у справах про відшкодування шкоди, завданої державою-агресором, РФ, вчинивши неспровокований та повномасштабний акт збройної агресії проти Української держави, численні акти геноциду Українського народу, не вправі надалі посилатися на свій судовий імунітет, заперечуючи тим самим юрисдикцію судів України на розгляд та вирішення справ про відшкодування шкоди, завданої такими актами агресії фізичній особі – громадянину України. Верховний Суд виходить із того, що названа країна-агресор діяла не в межах свого суверенного права на самооборону, навпаки віроломно порушила всі суверенні права України, діючи на її території, а тому безумовно надалі не користується в такій категорії справ своїм судовим імунітетом. Таким чином, починаючи з 2014 року, немає необхідності в направленні до посольства РФ в Україні запитів щодо згоди РФ бути відповідачем у справах про відшкодування шкоди у зв`язку з вчиненням РФ збройної агресії проти України й ігноруванням нею суверенітету та територіальної цілісності Української держави. А починаючи з 24.02.2022 таке надсилання неможливе ще й у зв`язку з розірванням дипломатичних зносин України з РФ.
У постановах від 18.05.2022 у справах № 428/11673/19 та № 760/17232/20-ц Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду розширив наведений правовий висновок, згідно з яким підтримання юрисдикційного імунітету Російської Федерації позбавить позивача ефективного доступу до суду для захисту своїх прав, що є несумісним із положеннями п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Судовий імунітет Російської Федерації не застосовується з огляду на звичаєве міжнародне право, кодифіковане в Конвенції Організації Об`єднаних Націй (надалі – ООН) про юрисдикційні імунітети держав та їх власності від 02.12.2004 року. Підтримання імунітету Російської Федерації є несумісним із міжнародно-правовими зобов`язаннями України у сфері боротьби з тероризмом.
Судовий імунітет Російської Федерації не підлягає застосуванню з огляду на порушення Російською Федерацією державного суверенітету України, а, отже, не є здійсненням Російською Федерацією своїх суверенних прав, що охороняються судовим імунітетом.
Ураховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що, звертаючись із позовною заявою до Російської Федерації, для правильного вирішення спору Товариство з обмеженою відповідальністю «Лайфселл» не потребує згоди компетентних органів держави Російська Федерація на розгляд справи в судах України або наявності міжнародної угоди між Україною та Російською Федерацією з цього питання.
При цьому суд враховує правову позицію, викладену в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14.04.2022 у справі № 308/9708/19, відповідно до якої національне законодавство України виходить із того, що за загальним правилом шкода, завдана в Україні фізичній особі в результаті протиправних дій будь-якої іншої особи (суб`єкта), може бути відшкодована за рішенням суду України (за принципом «генерального делікту»).
Згідно з ч. 1 ст. 121 Господарського процесуального кодексу України ухвала, якою суд викликає учасників справи в судове засідання або для участі у вчиненні відповідної процесуальної дії, повинна містити:
1) ім`я (прізвище, ім`я, по-батькові) фізичної особи чи найменування юридичної особи, якій адресується ухвала;
2) найменування та адресу суду;
3) зазначення місця, дня і часу явки за викликом;
4) назву та номер справи, за якою робиться виклик;
5) зазначення, як хто викликається особа;
6) зазначення, чи викликається особа у підготовче засідання, в судове засідання або для участі у вчиненні певних процесуальних дій (із їх зазначенням);
7) роз`яснення про наслідки неявки залежно від процесуального статусу особи, яка викликається, і про обов`язок повідомити суд про причини неявки.
Згідно з ч. 4 ст. 122 Господарського процесуального кодексу України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.
В оголошенні про виклик вказуються дані, зазначені в частині першій статті 121 цього Кодексу. 
З огляду на розірвання дипломатичних відносин України з Російською Федерацією, що унеможливлює надсилання ухвал суду на адресу відповідача в особі посольства Російської Федерації в Україні, повідомлення відповідача про дати, час та місце проведення судових засідань у даній справі судом здійснено шляхом розміщення на офіційному вебсайті судової влади України (https://dp.arbitr.gov.ua/sud5005/) оголошень-повідомлень (т. 9, а.с. 146, 156, 169, 174, 182, 191).
Крім того, в матеріалах справи наявні докази направлення позову на адресу посольства Російської Федерації в Республіці Молдова (т. 1, а.с. 34-40; т. 9, а.с. 160).
Також суд наголошує, що згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом.
Судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» судові рішення, внесені до Єдиного державного реєстру судових рішень (далі – Реєстр), є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.
Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.
Таким чином, у відповідача були всі відомості, необхідні для пошуку та відстеження руху справи № 904/6985/25, у тому числі можливість отримання такої інформації з відкритого джерела – Єдиного державного реєстру судових рішень.
Сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (п. 41 рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України», заява № 3236/03).
Жодних заяв чи клопотань від відповідача на адресу суду не надходило.
Суд також ураховує, що в силу вимог п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, яка кореспондується з абз. 1 ч. 2 ст. 178 цього Кодексу, у разі ненадання відповідачем відзиву в установлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Станом на дату ухвалення рішення у справі відзив на позовну заяву, клопотання щодо необхідності надання додаткового строку для підготовки правової позиції від держави Російська Федерація в особі Генеральної прокуратури Російської Федерації до Господарського суду Дніпропетровської області не надходили.
Ураховуючи вищевикладене, а також з огляду на достатність наявних у справі доказів, відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України суд вважає за можливе розглянути справу по суті за наявними в ній документами.
Представник позивача, присутній 23.04.2026 у судовому засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, підтримав позов та просив його задовольнити.
Судове засідання, що призначене на 23.04.2026 о 10:30 год, перервалось у зв`язку з перебоями в роботі сервісу відеоконференцзв`язку «ЄСІТС» (різноманітні помилки на стороні сервера при завантаженні вебсторінки сервісу), що підтверджується актом Господарського суду Дніпропетровської області, долученим до матеріалів справи № 904/6985/25.
23 квітня 2026 року через підсистему «Електронний суд» до Господарського суду Дніпропетровської області від Товариства з обмеженою відповідальністю «Лайфселл» надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності учасника справи та його представника. Позивач просить провести судове засідання у справі № 904/6985/25, що призначене на 23.04.2026 о 10:30год, за відсутності Товариства з обмеженою відповідальністю «Лайфселл» та його представника. 
Ураховуючи це, суд продовжив розгляд справи № 904/6958/25 без участі представників учасників справи.
У порядку абз. 1 ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 23.04.2026 проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення.
Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування в даній справі є наявність/відсутність підстав для стягнення збитків, у тому числі реальних збитків та упущеної вигоди.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Лайфселл» є постачальником електронних комунікаційних послуг, якого внесено до Реєстру постачальників електронних комунікаційних мереж та/або послуг за № 381. Указаний реєстр є публічно доступним та розміщений на вебсайті Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах електронних комунікацій, радіочастотного спектра та надання послуг поштового зв`язку, за посиланням: https://nkek.gov.ua/spozhyvacham-posluh/reiestry-postachalnykiv. 
На території Дніпропетровської області розташовані базові станції мобільного зв`язку позивача – радіотехнічні об`єкти, структурні одиниці побудови мережі стільникового зв`язку, що забезпечують радіо інтерфейс між користувачами і мережею в межах зон обслуговування цих базових станцій, у тому числі:
1) з ідентифікатором DN2403, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, м.Нікополь, вул. Патріотів України (попередня назва – вул. К. Лібкнехта), буд. 113А;
2) з ідентифікатором DN2405, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, м.Нікополь, вул. Шевченка, буд. 69;
3) з ідентифікатором DN2422, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, м.Нікополь, вул. Козака Гонти (попередня назва – вул. Куйбишева), буд. 4;
4) з ідентифікатором DN2428, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район (до ліквідації – Солонянський район), с. Василівка, земельна ділянка з кадастровим номером 1225081500:04:448:0001;
5) з ідентифікатором DN2434, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, м.Нікополь, вул. Херсонська, буд. 13;
6) з ідентифікатором DN3411, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, Нікопольський район (до ліквідації – Томаківський район), с. Добра Надія.
Розміщення обладнання базової станції з ідентифікатором DN2403 у м. Нікополь Дніпропетровської області здійснене на підставі договору № 4-643 від 01.04.2021 про надання телекомунікаційних послуг (т. 1, а.с. 132-160), укладеного Концерном радіомовлення, радіозв`язку та телебачення, як виконавцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лайфселл», як замовником.
Згідно з цим договором виконавець надає замовнику телекомунікаційні послуги з використанням телекомунікаційного обладнання, яке є власністю замовника, в тому числі шляхом забезпечення цілодобового режиму роботи, охорони обладнання замовника, необхідних умов для експлуатації та функціонування обладнання замовника тощо.
24 жовтня 2022 року працівником Товариства з обмеженою відповідальністю «Дека Сервіс» здійснене обстеження базової станції з ідентифікатором DN2403 та зафіксовано в доповідній записці від 18.04.2023 (т. 1, а.с. 77) пошкодження обладнання базової станції, що орієнтовно настали 15.10.2022 о 07:24 год унаслідок військової агресії Російської Федерації проти України, а саме: бойових дій у місці знаходження базової станції.
Відомості щодо здійсненого підрозділами збройних сил Російської Федерації обстрілу м.Нікополь Дніпропетровської області внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №22022040000000304 від 15.10.2022 (т. 1, а.с. 76-76а).
Товариство з обмеженою відповідальністю «Дека Сервіс» здійснило перевірку антено-фідерної системи, усунуло недоліки та монтаж оптичного кабелю для RRU на вказаному об`єкті, що підтверджується актом виконаних робіт № 202211-10023-RNO/TNO/CNO/MBTS/PSRA-О від 30.11.2022 (т. 1, а.с. 78-88).
Перелік пошкодженого майна зазначений у балансовій довідці від 22.11.2022 (т. 1, а.с. 91-92): 
1) кабель коаксіальний RG-8U, 50ohm – 70 м;
2) кабель жив. 300B, UL2464,5.261 мм 2,2х10AWG – 210 м; 
3) оптичний патчкорд 80 м, 2 cores, 0.03/0.34м – 3 шт.; 
4) фідер 7/8 Hansen – 440 м.
Розміщення обладнання базової станції з ідентифікатором DN2405 за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Шевченка, буд. 69 на дату пошкодження (11.09.2022) здійснене на підставі договору № 221/2018 від 12.02.2021 оренди комунального майна територіальної громади м. Нікополя (т. 1, а.с. 259-262; т. 2, а.с. 2-9).
Відповідно до цього договору Управління комунального майна Нікопольської міської ради (орендодавець) разом із Комунальним підприємством «Міська житлово-технічна інспекція» Нікопольської міської ради (балансоутримувач) передали, а позивач (орендар) прийняв у строкове платне користування частину даху нежитлової будівлі, площею 56 кв.м за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Шевченка, буд. 69, з метою використання для розміщення технічних засобів і антен операторів телекомунікацій, суб`єктів підприємницької діяльності, які надають послуги зв`язку, послуги доступу до Інтернету, телекомунікації, передання сигналу мовлення. 
11 вересня 2022 року, приблизно о 01:01 год та повторно о 03:00 год, засобами й силами військових формувань Російської Федерації із застосуванням засобів ведення війни, заборонених міжнародним правом, із РСЗВ «Град» відбувся обстріл території м. Нікополя Дніпропетровської області, в результаті якого від дії снарядів РСЗВ зазнали пошкодження та руйнування об`єкти цивільної інфраструктури, в тому числі буд. 69 по вул. Шевченка.
Відомості про вказану подію приєднані слідчим відділом Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області до кримінального провадження № 42022042030000026 від 24.02.2022 (т. 1, а.с. 175-179, 184).
У жовтні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Дека Сервіс» виконало роботи з усунення наслідків пошкодження: 
1) заміна RRU (передавача RRU5905 1800МГц, прийомопередавача RRU5909 для 2100 МГц, монтаж оптичного кабелю RRU, що підтверджується актом виконаних робіт № 202210-10023-RNO/TNO/CNO/MBTS/PSRA-C від 31.10.2022 (т. 1, а.с. 199-216); 
2) перепід`єднання кінця відтяжки для проведення робіт чи перенесення (ОЕ), що підтверджується актом виконаних робіт № 202210-10023-RNO/TNO/CNO/MBTS/PSRA-O від 31.10.2022 (т. 1, а.с. 217-233).
Пошкодження та відсутність обладнання базової станції з ідентифікатором DN2405 зафіксовані комісією позивача в інвентаризаційному описі основних засобів від 21.09.2022 (т. 1, а.с. 185-187):
1) оптичний кабель, DLC/UPC, SM, 30м, 2core – 2 шт.;
2) передавач RRU5905 1800МГц – 1 шт.; 
3) прийомопередавач RRU5909 для 2100 МГц – 1 шт.; 
4) радіокабель гнучкий, 6m, 4.3-10 to 7/16 – 3 шт.; 
5) кабель коаксіальний RG-8U, 50ohm – 20 м; 
6) кабель живлення 2х6 мм2 – 20 м.
Розміщення обладнання базової станції з ідентифікатором DN2422 на даху будівлі загальною площею 10 кв.м за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Куйбишева (після перейменування – вул. Козака Гонти), буд. 4 здійснене Товариством з обмеженою відповідальністю «Лайфселл» на підставі договору оренди № 2422 від 01.05.2013 нерухомого індивідуально визначеного майна (т. 2, а.с. 138-146), укладеного Закладом об`єднання громадян Дніпропетровської обласної організації товариства сприяння оборони України «Нікопольська автомобільна школа» (орендодавець) та позивачем (орендар). Строк дії цього договору продовжувався додатковими угодами від 01.05.2016 (т. 2, а.с. 148) та від 01.03.2022 (т. 2, а.с. 150).
04 серпня 2022 року, приблизно о 01:29 год, засобами та силами військових формувань Російської Федерації із застосуванням засобів ведення війни, заборонених міжнародним правом, відбувся обстріл території м. Нікополя.
Відомості про зазначену подію Нікопольським районним управлінням поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12022041340000857 від 04.08.2022 (т. 2, а.с. 22-23).
31 жовтня 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Дека Сервіс» на замовлення Товариства з обмеженою відповідальністю «Лайфселл» виконало відновлювальні роботи на базовій станції з ідентифікатором DN2422: 
1) встановлення фідера BTS 0-20 м, прокладання RF кабелю, що підтверджується актом виконаних робіт № 202210-10023-RNO/TNO/CNO/MBTS/PSRA-C від 31.10.2022 (т.2, а.с. 49-66);
2) заміна оптичного кабелю для RRU, заміна кабелю живлення для RRU, що підтверджується актом виконаних робіт № 202210-10023-RNO/TNO/CNO/MBTS/PSRA-O від 31.10.2022 (т. 2, а.с.67-83).
Перелік пошкодженого майна, що було розташоване на базовій станції з ідентифікатором DN2422 за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Козака Гонти, буд. 4, відображено працівниками позивача в балансовій довідці від 19.08.2022 (т. 2, а.с. 27-28) та інвентаризаційному описі основних засобів від 18.08.2022 (т. 2, а.с. 29-31): 
1) фідер 1/2 Hansen – 76 м;
2) кабель коаксіальний RG-8U, 50ohm – 30 м;
3) кабель RF, 4.0 m, 7/16DIN50AM, COAX50 – 8 шт.;
4) кабель з роз`ємом, DLC/PC, DLC/PC, MM, 50 m – 4 шт.;
5) батарея Coslight 6-GFM-100X/В-чайлд код – 1 шт.;
6) батарея Coslight 6-GFM-100X/В-чайлд код – 1 шт.;
7) батарея Coslight 6-GFM-100X/В-чайлд код – 1 шт.;
8) батарейна шафа IBBS200D (Ver.E,-48VDC) – 1 шт.;
9) батарейна шафа IBBS200D (Ver.E,-48VDC) – 1 шт.
Розташування базової станції з ідентифікатором DN2428 за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район (до ліквідації – Солонянський район), с. Василівка, на висоті 60 м здійснене на підставі договору оренди № 6188-22/ЮТК від 13.07.2022 (т. 4, а.с. 44а-82), укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Юкрейн Тауер Компані» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лайфселл».
22 серпня 2022 року працівником Товариства з обмеженою відповідальністю «Дека Сервіс» здійснено обстеження базової станції з ідентифікатором DN2428 та зафіксовано в доповідній записці від 22.08.2023 (т. 3, а.с. 173) пошкодження обладнання базової станції, що орієнтовно настали 15.08.2023 у період з 13:15 год до 15:15 год унаслідок військової агресії Російської Федерації проти України, а саме: бойових дій у місці знаходження базової станції.
Указана подія розслідується в межах кримінального провадження № 22022040000000236 від 23.09.2022, що підтверджується листом Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області № 55/8/Б-181/136-2025 від 19.03.2025 (т. 2, а.с. 202).
Працівниками позивача оформлені балансова довідка від 05.10.2023 (т. 3, а.с. 174-175) з переліком пошкодженого майна базової станції з ідентифікатором DN2428, яке також відображено в інвентаризаційному описі основних засобів від 17.10.2023 (т. 3, а.с. 176-178):
- радіо кабель – 50 м;
- кабель коаксіальний RG-8U, 50ohm – 50 м;
- опт. кабель, DLC/UPC, одномод., 60 м – 1 шт.;
- антена А07506HAC 7G, 0.6 m, HP, SP, Direct(XM – 1 шт.;
- антена Kathrein K742266 – 1 шт.
Обладнання базової станції з ідентифікатором DN2434 Товариство з обмеженою відповідальністю «Лайфселл» розміщувало на частині даху нежитлової будівлі загальною площею 25 кв.м за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Херсонська, буд. 13, на підставі договору суборенди № DN2434 від 10.11.2020 нерухомого індивідуально визначеного майна (т. 2, а.с. 236-244), укладеного з Фізичною особою – підприємцем Бажановим Андрієм Миколайовичем. 
17 квітня 2023 року в період часу з 15 год 43 хв до 15 год 54 хв збройними формуваннями Російської Федерації здійснено обстріл м. Нікополь Дніпропетровської області, внаслідок зазначених протиправних дій пошкоджено цивільну інфраструктуру.
Відомості про вказану подію слідчим відділом Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №22023040000000335 від 18.04.2023 (т. 2, а.с. 164-165).
18 квітня 2023 року працівником Товариства з обмеженою відповідальністю «Дека Сервіс» виявлено пошкодження обладнання базової станції з ідентифікатором DN2434 за адресою: м.Нікополь, вул. Херсонська, буд. 13, що підтверджується доповідною запискою від 18.04.2023 (т.2, а.с. 166).
05 жовтня 2023 року позивач склав балансову довідку (т. 2, а.с. 193-194), в якій закріплено, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації зазнало пошкодження майно базової станції з ідентифікатором DN2434 за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул.Херсонська, буд. 13:
1) кабель управління RCU, 5M(AISG-DB9) – 2 шт.;
2) джампер 4.3-10(m) to 7-16(m), 5 м – 9 шт.;
3) кабель живлення 2х6 мм2 – 20 м;
4) прийомопередавач RRU5901 для 1800 МГц – 1 шт.;
5) антена ADU451819v01 2x1710-2200 – 1 шт.
Аналогічна інформація наведена в інвентаризаційному описі основних засобів від 17.10.2023 (т. 2, а.с. 195-197), складеному комісією Товариства з обмеженою відповідальністю «Лайфселл» за результатом проведення обстеження майна в місці використання.
Базова станція з ідентифікатором DN3411 розташовувалась на ґратчастій вежі за адресою: Дніпропетровська область, Нікопольський район (до ліквідації – Томаківський район), с. Добра Надія (за координатами: широта 47.5978927, довгота 34.7094455), на підставі договору користування виділеними місцями № ATM15ULE400 від 30.06.2015 (т.3, а.с. 120-136), укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укртауер» та позивачем, у редакції додаткової угоди № 24/1 від 01.04.2021 (т. 3, а.с. 137-141).
На базовій станції з ідентифікатором DN3411 співробітниками Товариства з обмеженою відповідальністю «Лайфселл» та монтажником устаткування зв`язку Товариства з обмеженою відповідальністю «Дека Сервіс» виявлені пошкодження обладнання, що задокументовано: 
1) у балансовій довідці від 21.11.2022 (т. 2, а.с. 253-254):
- супергнучкий джампер, 4м 1/2 дюйма – 1 шт.;
- оптичний патчкорд 80 м, 2 согеs, 0.03/0.34 м – 1 шт.; 
2) у балансовій довідці від 21.09.2023 (т. 2, а.с. 266-267) та інвентаризаційному описі основних засобів від 11.10.2023 (т. 2, а.с. 270-273):
- Coax. Cable, 50ohm, 28 mm 7/8 General Feeder – 60 м;
- кабель живлення 2х6 мм2 – 40 м;
- оптичний трансівер, SFP+,1310nm, 1.4km – 2 шт.;
- опт. кабель, DLC/UPC, Single, LSZH, 100 м, 7 мм – 1 шт.;
- кабінет BTS3900A RFU (Ver.E,-48VDC) – 1 шт.;
- модуль живлення PSU (AC/DC) – 1 шт.;
3) у балансовій довідці від 21.09.2023 (т. 2, а.с. 268-269) та інвентаризаційному описі основних засобів від 11.10.2023 (т. 2, а.с. 270-273):
- антена Kathrein K742351 – 1 шт.;
- антена Kathrein K742351 – 1 шт.;
- RRU3839 WCDMA 2100M (2*60W) – 1 шт.;
- RRU3839 WCDMA 2100M (2*60W) – 1 шт.;
- опт. кабель, DLC/UPC, Single, LSZH, 100 м, 7 мм – 2 шт.; 
- джампер, 2 м (m/m) Amphenol – 4 шт.;
4) у доповідній записці від 17.10.2023 (т. 2, а.с. 274);
5) у балансовій довідці від 20.10.2023 (т. 2, а.с. 275-276):
- кабель живлення 2х6 мм2 – 130 м;
- кабель жив. 300B, UL2464,5.261 мм^2,2х10AWG – 45 м;
- кабель жив. 300B, UL2464,5.261 мм^2,2х10AWG – 21 м;
- оптичний патчкорд 80 м, 2 cores, 0.03/0.34 м – 2 шт.;
- оптичний патчкорд 80 м, 2 cores, 0.03/0.34 м – 1 шт.;
6) у доповідній записці від 01.04.2024 (т. 2, а.с. 277);
7) у балансовій довідці від 03.04.2024 (т. 2, а.с. 278-279):
- антена А15S06HAC 15G, 0,6 m, HP, SP, Direct(X – 1 шт.;
- радіо блок RTN900 XMC, 15Ghz, SB-B, Lo – 1 шт.;
- кабель коаксіальний RG-8U, 50ohm – 10 м;
- RRU3839 WCDMA 2100M (2*60W) – 1 шт.;
- кабель жив. 300B, UL2464,5.261 мм^2,2х10AWG – 10 м;
- опт. кабель, DLC/UPC, Single, LSZH, 100 м, 7 мм – 1 шт.;
- опт. кабель, DLC/UPC, Single, LSZH, 100 м, 7 мм – 2 шт.;
- опт. кабель, DLC/UPC, Single, LSZH, 100 м, 7 мм – 2 шт.;
8) у балансовій довідці від 10.04.2024 (т. 2, а.с. 280-281; т. 3, а.с. 2-7) та інвентаризаційному описі основних засобів від 09.04.2024 (т. 3, а.с. 8-11) наявні 116 позицій пошкодженого обладнання.
30 листопада 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Дека Сервіс» провело відновлювальні роботи на цій базовій станції, що підтверджується актом виконаних робіт №202211-10023-RNO/TNO/CNO/MBTS/PSRA-0 від 30.11.2022 (т. 2, а.с. 255-265).
Отже, внаслідок пошкодження та знищення збройними силами Російської Федерації майна позивача на території Дніпропетровської області, а саме: обладнання базових станції з ідентифікаторами DN2403, DN2405, DN2422, DN2428, DN2434, DN3411, Товариству з обмеженою відповідальністю «Лайфселл» заподіяно матеріальну шкоду у виді реальних збитків та упущеної вигоди на загальну суму 1 339 087 грн, що еквівалентно за курсом Національного банку України на дату оцінки (31.12.2023) 35 257 доларам США. Це стало причиною виникнення спору та звернення з позовом до господарського суду.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, об`єктивному та повному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов таких висновків.
Згідно з ч. 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Відповідно до ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є:
1) договори та інші правочини;
2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності;
3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі;
4) інші юридичні факти.
Згідно з ч. 3 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 4 ст. 11 Цивільного кодексу України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.
Згідно зі ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно з ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:
1) визнання права;
2) визнання правочину недійсним;
3) припинення дії, яка порушує право;
4) відновлення становища, яке існувало до порушення;
5) примусове виконання обов`язку в натурі;
6) зміна правовідношення;
7) припинення правовідношення;
8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;
9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;
10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Збитками є:
1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);
2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
При вирішенні спорів про відшкодування шкоди за ст. 1166 Цивільного кодексу України доказуванню підлягають факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками. Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди.
На підставі ст. 1192 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Аналіз змісту статей 22, 1166, 1192 Цивільного кодексу України свідчить, що реальні збитки можуть розраховуватись як у формі втрат, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, так і у формі витрат, які особа зробила або мусить зробити для відновлення пошкодженої речі. Потерпілий за власним вибором може вимагати відшкодування або реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або реальної вартості будівельних робіт, необхідних для відновлення пошкодженого нерухомого майна.
Згідно з абз. 13 п. 2 Загальних засад оцінки збитків, завданих майну та майновим правам внаслідок збройної агресії Російської Федерації (надалі – Загальні засади), що є додатком до Порядку визначення шкоди та збитків, завданих Україні внаслідок збройної агресії Російської Федерації, затвердженого постановою Кабінетів Міністрів України від 20.03.2022 № 326 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2022 № 951, з наступними змінами та доповненнями; надалі – Порядок), збитки – вартість втраченого, пошкодженого та (або) знищеного майна, що зазнало руйнівного впливу внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, ракетно-бомбових ударів в ході збройної агресії Російської Федерації, а також розмір витрат, необхідний для відновлення порушеного права (реальні збитки); та/або розмір доходу, який постраждалий міг би одержати за умови відсутності збройної агресії Російської Федерації (упущена вигода).
Відповідно до абз.абз. 1, 5 п. 5 Загальних засад оцінка збитків, завданих постраждалим, здійснюється шляхом проведення аналітичної оцінки збитків, стандартизованої, незалежної оцінки збитків або є результатом проведення судової експертизи.
Незалежна оцінка збитків проводиться суб`єктами оціночної діяльності – суб`єктами господарювання, визнаними такими Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», із дотриманням національних стандартів оцінки майна та міжнародних стандартів оцінки майна з урахуванням особливостей, що визначені цими Загальними засадами та методиками оцінки шкоди та збитків, передбаченими пунктом 5 Порядку.
Згідно з п. 7 Загальних засад результат проведення оцінки збитків має вартісний вираз.
Відповідно до п. 8 Загальних засад метою оцінки збитків є:
визначення розміру реальних збитків (у вартісному виразі);
визначення упущеної вигоди;
визначення витрат, необхідних для відновлення майна та майнових прав, що зазнали руйнівного впливу.
Згідно з п. 9 Загальних засад об`єкт та мета оцінки зазначаються в акті оцінки збитків, звіті про оцінку збитків або висновку експерта чи експертному дослідженні.
Відповідно до п. 28 Загальних засад під час розроблення методик оцінки шкоди та збитків, передбачених пунктом 5 Порядку, в оціночних процедурах враховується така основна методична настанова щодо визначення розміру упущеної вигоди – оцінка упущеної вигоди, що пов`язана із майном, майновими правами, проводиться щодо суб`єктів господарювання, які зазнали реальних збитків внаслідок збройної агресії Російської Федерації.
Згідно з п. 29 Загальних засад під час розроблення методик оцінки шкоди та збитків, передбачених пунктом 5 Порядку, в оціночних процедурах враховуються такі загальні методичні настанови:
процедури оцінки реальних збитків, упущеної вигоди і потреб у відновленні пошкодженого та (або) знищеного майна здійснюється в умовних одиницях (функціональна валюта) – доларах США. Отриманий результат оцінки підлягає конвертації в національну валюту за поточним курсом Національного банку на дату оцінки;
необхідно враховувати зміну вартості грошей в часі та застосовувати процедури приведення такої вартості до дати оцінки.
На підставі абз.абз. 1, 11 пп. 18 п. 2 Порядку визначення шкоди та збитків здійснюється окремо за таким напрямом, як економічні втрати підприємств (крім підприємств оборонно-промислового комплексу), у тому числі господарських товариств, - напрям включає втрати підприємств усіх форм власності внаслідок знищення та пошкодження їх майна, втрати фінансових активів, а також упущену вигоду від неможливості чи перешкод у провадженні господарської діяльності.
Визначення шкоди та збитків підприємств здійснюється відповідно до методики, затвердженої спільним наказом Мінекономіки та Фонду державного майна.
Наказом Міністерства економіки України та Фонду державного майна України від 18.10.2022 № 3904/1223, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 02.12.2022 за № 1522/38858, затверджена Методика визначення шкоди та обсягу збитків, завданих підприємствам, установам та організаціям усіх форм власності внаслідок знищення та пошкодження їх майна у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації, а також упущеної вигоди від неможливості чи перешкод у провадженні господарської діяльності (надалі – Методика).
Згідно з п. 2 розділу І Методики результат проведення оцінки збитків має вартісний вираз. 
На підставі п. 4 розділу І Методики відповідно до цієї Методики об`єктом оцінки збитку є економічні втрати підприємств, установ та організацій, інших суб`єктів господарювання всіх форм власності, згідно з підпунктами 18 і 19 пункту 2 Порядку визначення шкоди та збитків, завданих Україні внаслідок збройної агресії Російської Федерації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.03.2022 № 326 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 22липня 2022 року № 951).
На підставі п. 5 розділу І Методики оцінка шкоди та збитків, що проводиться відповідно до цієї Методики, здійснюється з такою метою:
визначення збитків, завданих внаслідок збройної агресії, у межах кримінальних проваджень відповідно до законодавства України;
визначення збитків, завданих внаслідок збройної агресії, для цілей подання постраждалими заяв на компенсацію;
визначення збитків, завданих внаслідок збройної агресії, для цілей подання позовів (у тому числі колективних) постраждалими до судових інстанцій, зокрема міжнародних, а також подання позову державою Україна до міжнародних судових інстанцій;
інші цілі, визначені законодавством.
На підставі п. 6 розділу І Методики така мета згідно з цією Методикою досягається шляхом визначення у вартісному виразі:
розміру реальних збитків;
упущеної вигоди;
потреб у витратах, необхідних для відновлення майна та майнових прав, що зазнали руйнівного впливу внаслідок збройної агресії.
Відповідно до абз.абз. 1, 2 п. 7 розділу І Методики оцінка збитків, завданих постраждалим внаслідок збройної агресії, здійснюється шляхом проведення незалежної оцінки збитків або є результатом проведення судової експертизи (експертного дослідження).
Незалежна оцінка збитків забезпечується суб`єктами оціночної діяльності – суб`єктами господарювання, визнаними такими Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», з дотриманням національних та міжнародних стандартів оцінки, з урахуванням особливостей, що визначені цією Методикою.
Згідно з п. 9 розділу І Методики для цілей цієї Методики за умовну грошову одиницю приймають долар США. Отриманий результат в еквіваленті умовної грошової одиниці переводять у гривневий еквівалент за курсом Національного банку України на дату оцінки.
Збитки – це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує її інтереси як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також у неодержаних кредитором доходах, які би він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником.
Доведення факту наявності таких збитків та їх розміру, а також причинно-наслідкового зв`язку між правопорушенням і збитками покладено на позивача.
Причинний зв`язок як обов`язковий елемент відповідальності за заподіяні збитки полягає в тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди, тому доведенню підлягає факт того, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки.
Такий правовий висновок викладено в п.п. 6.14-6.16 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.04.2020 у справі № 925/1196/18.
Для застосування такого заходу відповідальності, як стягнення збитків, необхідна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення: 1) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи (порушення зобов`язання); 2) шкідливого результату такої поведінки – збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; 4) вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного із цих елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не настає.
Аналогічний правовий висновок викладено в п. 14 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.08.2018 у справі № 917/877/17.
Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої сторони. Необхідно довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли в потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки.
Таким чином, відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише за наявності передбачених законом умов, сукупність яких утворює склад правопорушення, яке є підставою для цивільно-правової відповідальності.
У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.12.2018 у справі № 923/700/17 указано, що на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.
Суб`єктом права вимоги (потерпілим) у зазначеному зобов`язанні може бути будь-яка особа, якій заподіяно шкоду. Носієм обов`язку відшкодувати шкоду, в свою чергу, можуть виступати: безпосередній заподіювач шкоди та інші особи (незавдавачі шкоди), на яких законом покладено обов`язок із відшкодування шкоди.
Вимагаючи відшкодування збитків у виді упущеної вигоди, особа повинна довести, що за звичайних обставин вона мала реальні підстави розраховувати на одержання певного доходу. При цьому важливим елементом доказування наявності неодержаних доходів (упущеної вигоди) є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої особи. Необхідно довести, що протиправна поведінка (дія чи бездіяльність) заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи – наслідком такої протиправної поведінки.
Позивач надав до суду звіт про оцінку реальних збитків та упущеної вигоди, що завдані ТОВ«Лайфселл», у зв`язку з пошкодженням, втратою/знищенням майна ТОВ «Лайфселл» внаслідок військової (збройної) агресії Російської Федерації (т. 4, а.с. 95-158; т. 5, а.с. 2-72, 92-167; т. 6, а.с. 2-81; надалі – Звіт). 
Відповідно до Звіту вартість реальних збитків, завданих рухомому майну Товариства з обмеженою відповідальністю «Лайфселл», яке знаходиться у Дніпропетровській області, станом на 31.12.2023 становить 1 228 101 грн (без ПДВ), що за курсом Національного банку України на дату оцінки становить 32 335 доларів США (т. 4, а.с. 97; т. 5, а.с. 13).
Згідно з п. 2 розділу IV Методики для цілей цієї Методики під упущеною вигодою розуміють розмір накопиченого протягом визначеного періоду часу прибутку, що його міг отримати власник (балансоутримувач, користувач) пошкодженого, втраченого та (або) знищеного майна за умови, що майно не було пошкоджене, знищене або втрачене внаслідок збройної агресії.
Відповідно до п. 3 розділу IV Методики грошовий потік, що відображає упущену вигоду, визначають як такий, що номінований в умовних грошових одиницях. Для цілей цієї Методики за умовну грошову одиницю приймають долар США.
Згідно з п. 5 розділу IV Методики визначення розміру упущеної вигоди передбачає проведення таких оціночних процедур:
аналіз та визначення тривалості строку компаундування, у межах якого враховується упущена вигода від активу (майна);
обчислення річного розміру грошових потоків та переведення в розмір на місяць протягом усього строку компаундування;
обґрунтування складових ставки компаундування та її визначення;
визначення майбутньої вартості грошових потоків на кінець строку компаундування шляхом компаундування цих грошових потоків.
На підставі пп. 5.1 п. 5 розділу IV Методики максимальна тривалість загального строку компаундування, у межах якого враховується упущена вигода, не повинна перевищувати суму таких строків:
строк з дати, що відповідає даті порушення цивільного права у зв`язку із знищенням, втратою або пошкодженням майна, до дати спливу трьох місяців з дати припинення чи скасування періоду воєнного стану внаслідок збройної агресії;
строк, необхідний для підготовки місця розташування активу до відновлення (заходи з розмінування та очищення території, демонтаж залишків будівель та споруд, підготовка будівельного майданчика та інше);
строк технічного відновлення активу до стану, у якому він перебував на дату заподіяння шкоди, відповідно до існуючих нормативних показників тривалості будівництва, реконструкції або ринкових даних щодо строків будівництва, реконструкції подібного майна, які визначають відповідно до ДСТУ Б А.3.1-22:2013 «Визначення тривалості будівництва об`єктів» або ринкових даних щодо строків будівництва, реконструкції подібного майна. 
Строк компаундування, який ліг в основу визначення розміру упущеної вигоди позивача, згідно з таблицею 3.1 «Визначення вартості упущеної вигоди. Дніпропетровська область» Звіту дорівнював періоду нефункціонування базової станції (який визначається періодом з моменту дати нанесення збитків (дати початку нефункціонування) до дати відновлення функціонування). Такий строк компаундування щодо базових станцій з ідентифікаторами (т. 6, а.с. 3):
- DN2403 склав 0,20 місяці: з дати нанесення збитку (дати початку нефункціонування) – 15.10.2022 до дати відновлення функціонування – 21.10.2022;
- DN2405 склав 0,16 місяці: з дати нанесення збитку (дати початку нефункціонування) – 11.09.2022 до дати відновлення функціонування – 16.09.2022;
- DN2422 склав 0,07 місяці: з дати нанесення збитку (дати початку нефункціонувания) – 16.08.2022 до дати відновлення функціонування – 18.08.2022;
- DN2428 склав 0 місяців;
- DN2434 склав 0,10 місяці: з дати нанесення збитку (дати початку нефункціонування) – 17.04.2023 до дати відновлення функціонування – 20.04.2023;
- DN3411 склав 2,37 місяці: з дати нанесення збитку (дати початку нефункціонування) – 03.10.2022 до дати відновлення функціонування – 14.12.2022 року.
Відповідно до Звіту розмір упущеної вигоди Товариства з обмеженою відповідальністю «Лайфселл» унаслідок нефункціонування базових станцій на території Дніпропетровської області становить 110 986 грн, що за курсом Національного банку України на дату оцінки становить 2 922долари США (т. 4, а.с. 99; т. 5, а.с. 34).
Згідно з Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН ЕS-11/1 від 02.03.2022 військова агресія Російської Федерації засуджена як така, що порушує п. 4 ст. 2 Статуту ООН, а також суверенітет, незалежність та територіальну цілісність України. Крім того, Російську Федерацію зобов`язано припинити застосування сили проти України та вивести свої збройні сили за межі міжнародно визнаних кордонів України.
Аналогічних висновків дійшов Міжнародний суд ООН, який у своєму наказі про забезпечувальні заходи від 16.03.2022 у справі щодо звинувачень в геноциді за Конвенцією про попередження та покарання злочину геноциду (Україна проти Російської Федерації) зобов`язав Російську Федерацію припинити військову агресію проти України.
Також Генеральна Асамблея ООН прийняла Резолюцію ЕS-12/1 від 24.03.2022, якою додатково засудила військову агресію Російської Федерації проти України, вимагала від Російської Федерації припинення військових дій, в тому числі атак проти цивільних осіб та цивільних об`єктів, а також засудила всі порушення міжнародного гуманітарного права і порушення прав людини та вимагала безумовного дотримання міжнародного гуманітарного права, включно з Женевськими Конвенціями від 12.08.1949 та Додатковим протоколом І до них від 08.06.1977 року.
Відповідно до постанови Верховної Ради України від 14.04.2022 «Про Заяву Верховної Ради України «Про вчинення Російською Федерацією геноциду в Україні» визнано геноцидом Українського народу дії, вчинені Збройними силами Російської Федерації та її політичним і військовим керівництвом під час останньої фази збройної агресії Російської Федерації проти України, яка розпочалася 24 лютого 2022 року, а також доручено Голові Верховної Ради України забезпечити невідкладне направлення тексту Заяви до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї НАТО, урядів та парламентів іноземних держав. Доручено Голові Верховної Ради України звернутися до Генеральної прокуратури, Міністерства закордонних справ України та Міністерства юстиції України щодо невідкладного вжиття заходів для належного документування фактів вчинення Збройними силами Російської Федерації та її політичним і військовим керівництвом геноциду Українського народу, злочинів проти людяності, воєнних злочинів, інших тяжких злочинів на території України та ініціювання притягнення до відповідальності всіх винних осіб.
У постановах Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2020 у справі 287/167/18-ц та від 19.02.2020 у справі № 210/4458/15-ц висловлено правову позицію про те, що факт збройної агресії Російської Федерації проти України встановленню в судовому порядку не потребує.
Преамбулою Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» підкреслено, що суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах міжнародно визнаного державного кордону є цілісною і недоторканною. Констатовано, що у світлі положень IV Гаазької конвенції про закони і звичаї війни на суходолі та додатка до неї: Положення про закони і звичаї війни на суходолі від 18жовтня 1907 року, Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12 серпня 1949року та Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I), від 8 червня 1977 року одним із наслідків збройної агресії Російської Федерації проти України стала тимчасова окупація частини території України. Узято до уваги, що Російська Федерація чинить злочин агресії проти України та здійснює тимчасову окупацію частини її території за допомогою збройних формувань Російської Федерації, що складаються з регулярних з`єднань і підрозділів, підпорядкованих Міністерству оборони Російської Федерації, підрозділів та спеціальних формувань, підпорядкованих іншим силовим відомствам Російської Федерації, їхніх радників, інструкторів та іррегулярних незаконних збройних формувань, озброєних банд та груп найманців, створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих Російською Федерацією, а також за допомогою окупаційної адміністрації Російської Федерації, яку складають її державні органи і структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованими територіями України, та підконтрольні Російській Федерації самопроголошені органи, які узурпували виконання владних функцій на тимчасово окупованих територіях України.
Згідно з ч. 3 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.
Протиправність діяння відповідача, як складового елемента факту збройної агресії Російської Федерації проти України в розумінні ч. 3 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України є загальновідомим фактом, який закріплено державою на законодавчому рівні.
Обов`язковою умовою покладення відповідальності має бути безпосередній причинний зв`язок між вчиненими порушеннями і завданими збитками. Підставою для відшкодування понесених збитків є спричинення їх внаслідок вчиненого порушення, тобто наявності прямого причинного-наслідкового зв`язку між діями однієї сторони та зменшення майнових прав іншої.
Щодо вини, як складового елемента цивільного правопорушення, законодавством України не покладається на позивача обов`язок доведення вини відповідача в заподіянні шкоди, діє презумпція вини, тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди. Якщо під час розгляду справи вказана презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
Зазначений висновок викладено в постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 686/10520/15-ц та від 21.04.2021 у справі №648/2035/17.
Ураховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивач на підставі допустимих та належних доказів довів повний склад цивільного правопорушення, що є умовою та підставою для застосування до відповідача такого заходу відповідальності, як відшкодування збитків.
Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, суду належить зважати на його ефективність з точки зору ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У п. 145 рішення від 15.11.1996 у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини вказав, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Отже, суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави – учасниці Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Суд зазначив, що за деяких обставин вимоги ст. 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею має бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 05.04.2005, заява № 38722/02).
Таким чином, ефективний засіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення – гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Права особи в суді повинні бути захищені таким способом, який реально відновить її порушені інтереси.
Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.
Відповідно до ч. 1 ст. 73, ч.ч. 1, 3 ст. 74, ст. 76, ч. 1 ст. 77, ст.ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.
Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Отже, обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену у процесуальному законодавстві міру належної поведінки особи, яка бере участь у судовому процесі, зі збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає у правовідносинах, у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, що мають значення для справи.
Згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З огляду на вищевикладене, суд вважає, що вимога позивача про стягнення з відповідача суми завданих збитків є ефективним способом захисту порушеного права в розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та фактично призведе до відновлення його порушених прав, тому позов підлягає задоволенню.
Ураховуючи встановлені судом обставини, позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Лайфселл» є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, тому з держави Російська Федерація в особі Генеральної прокуратури Російської Федерації на користь позивача підлягають стягненню збитки в сумі 35 257 доларів США, що у гривневому еквіваленті становить 1 339 087 грн, у тому числі реальні збитки в сумі 32 335 доларів США, що у гривневому еквіваленті становить 1 228 101 грн, упущена вигода в сумі 2 922 долари США, що у гривневому еквіваленті становить 110 986 гривень.
Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору в сумі 20 086,31 грн покладаються на відповідача. 
Керуючись статтями 2, 3, 11, 20, 73-79, 86, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 366 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Лайфселл» до держави Російська Федерація в особі Генеральної прокуратури Російської Федерації про стягнення збитків у сумі 1 339 087 грн, що еквівалентно 35 257 доларам США – задовольнити.
2. Стягнути з держави Російська Федерація в особі Генеральної прокуратури Російської Федерації (Російська Федерація, 125993, м. Москва, вул. Велика Дмитрівка, буд. 15а, будівля 1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Лайфселл» (Україна, 03110, м. Київ, вул.Солом`янська, буд. 11, літ. «А», код ЄДРПОУ 22859846) збитки в сумі 35 257 доларів США (тридцять п`ять тисяч двісті п`ятдесят сім доларів США 00 центів), що у гривневому еквіваленті становить 1 339 087 грн (один мільйон триста тридцять дев`ять тисяч вісімдесят сім гривень 00копійок), у тому числі реальні збитки в сумі 32 335 доларів США (тридцять дві тисячі триста тридцять п`ять доларів США 00 центів), що у гривневому еквіваленті становить 1 228 101 грн (один мільйон двісті двадцять вісім тисяч сто одна гривня 00 копійок), упущену вигоду в сумі 2 922 долари США (дві тисячі дев`ятсот двадцять два долари США 00 центів), що у гривневому еквіваленті становить 110 986 грн (сто десять тисяч дев`ятсот вісімдесят шість гривень 00копійок).
3. Стягнути з держави Російська Федерація в особі Генеральної прокуратури Російської Федерації (Російська Федерація, 125993, м. Москва, вул. Велика Дмитрівка, буд. 15а, будівля 1) у дохід Державного бюджету України (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код ЄДРПОУ 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір у сумі 20 086,31 грн (двадцять тисяч вісімдесят шість гривень 31 копійка).

Накази видати після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або ухвалення постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення суду.
Повне рішення суду складено 04.05.2026.

Суддя В.О. Дичко