Справа № 296/2304/26
2/296/2656/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

19 травня 2026 року м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира у складі головуючої судді Петровської М.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» про визнання інформації недостовірною, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди, -
встановив:
ОСОБА_1 звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира із позовною заявою, відповідно до змісту якої просить:
- визнати недостовірною інформацію про наявність заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «СВЕА ФІНАНС» за кредитним договором №2339508 від 08.09.2021, що міститься в базі даних ТОВ «Українське бюро кредитних історій» (вимога до Відповідача-1 та Відповідача-2);
- зобов`язати ТОВ «СВЕА ФІНАНС» (код ЄДРПОУ 37616221) вчинити дії щодо спростування недостовірної інформації шляхом направлення до ТОВ «Українське бюро кредитних історій» повідомлення про вилучення запису щодо заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №2339508 від 08.09.2021;
- зобов`язати ТОВ «Українське бюро кредитних історій» (код ЄДРПОУ 33546706) вилучити з кредитної історії ОСОБА_1 запис про заборгованість перед ТОВ «СВЕА ФІНАНС» за кредитним договором №2339508 від 08.09.2021;
- стягнути з ТОВ «СВЕА ФІНАНС» на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди в розмірі 30 000,00 (тридцять тисяч) гривень;
- стягнути з ТОВ «СВЕА ФІНАНС» на користь ОСОБА_1 судові витрати (поштові та інші документально підтверджені витрати) у повному обсязі.
В обґрунтування позову зазначає, що 08 вересня 2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ним було укладено електронний договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2339508 на суму 11 000,00 грн строком на 30 днів. 15 липня 2022 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» укладено договір факторингу №2-15072022, відповідно до якого останнє набуло права вимоги за кредитним договором №2339508. Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 19.06.2024 у справі №296/2/24 у задоволенні позовних вимог ТОВ «СВЕА ФІНАНС» про стягнення заборгованості за вкзааним кредитним договором відмовлено повністю. Рішення набрало законної сили 16.09.2024. Незважаючи на це, ТОВ «СВЕА ФІНАНС» продовжує зберігати в базі даних ТОВ «Українське бюро кредитних історій» інформацію про позивача за договором №2339508, яка є недостовірною, оскільки суд встановив недоведеність заборгованості. 24.12.2025 позивач звернувся безпосередньо до ТОВ «УБКІ» через особистий кабінет (заявка №274639), надавши копію рішення суду, з вимогою видалити запис або змінити його статус на «Закритий». Відповіддю від 26.12.2025 УБКІ повідомило, що ТОВ «СВЕА ФІНАНС» не підтвердили факт закриття договору, та закрило заявку без вирішення питання. При цьому в кредитній історії позивача договір №2339508 досі має статус «відкритий» з простроченою заборгованістю -36 080,00 грн — тобто УБКІ зберігає завідомо недостовірну інформацію, яка суперечить набраному законної сили рішенню суду. 12.01.2026 позивач звернувся до ТОВ «СВЕА ФІНАНС» з вимогою видалити недостовірний запис. Листом від 14.01.2026 №16373143 товариство відмовило, зазначивши, що суд не зобов`язав його змінити кредитну історію. Наявність недостовірного негативного запису в УБКІ унеможливлює отримання позивачем кредитів в інших фінансових установах та завдає йому значних моральних страждань, які оцінює в 30 000 грн. Моральні страждання полягають в наступному: дії відповідача спричинили тривале психологічне напруження, яке позивач зазнає з моменту набрання рішенням суду законної сили (16.09.2024), тобто понад рік, умисний характер порушення додатково підтверджується офіційною відмовою від 14.01.2026; внаслідок недостовірного запису в УБКІ позивач позбавлений можливості отримати кредит у будь-якій фінансовій установі, що фактично виключає позивача з нормального фінансово-економічного життя; поширення недостовірної інформації про наявність простроченої заборгованості підриває ділову репутацію позивача; ТОВ «СВЕА ФІНАНС», будучи обізнаним про рішення суду від 19.06.2024, свідомо відмовився усунути наслідки порушення, що свідчить про цинічне зневажання прав позивача та підвищує ступінь його вини.
Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 05.03.2026 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
25 березня 2026 року на адресу Корольовського районного суду м. Житомира від відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник просить відмовити у повному обсязі в задоволенні позовних вимог. Вказує, що позивач не заперечує факт надання згоди та укладення кредитних правочинів, термін зберігання інформації в кредитній історії позивача не закінчився. Бюро зберігає інформацію протягом десятирічного терміну з моменту припинення кредитного правочину. Закон України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» не передбачає вилучення Бюро з кредитної історії інформації в зв`язку з ухваленням судових рішень щодо стягнення заборгованості по кредитним правочинам. На момент розгляду даної справи не було встановлено та визнано факту відсутності кредитного договору, договір не було визнано недійсним у судовому порядку, не був встановлений факт відсутності письмової згоди позивача на використання та розповсюдження інформації щодо нього, не має підстав для спростування та вилучення такої інформації. Крім того, позивачем не надано доказів, які б підтверджували виконання зобов`язань за кредитними договорами, зазначеними в позовній заяві, в тому числі доказів, які підтверджують виконання рішень судів про стягнення з позивача заборгованості, на які посилається позивач.
26.03.2026 від позивача ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив, у якій зазначає, що правовою підставою позовних вимог до ТОВ«Українське бюро кредитних історій» є ч. 11 ст. 13 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій, яка прямо надає суб`єкту кредитної історії право оскаржити в судовому порядку дії Бюро. Інформація про заборгованість позивача за договором №2339508, що зберігається у базі ТОВ«Українське бюро кредитних історій», є недостовірною, суперечить судовому рішенню, яке набрало законної сили. Саме недостовірність, а не відсутність договору чи згоди, є підставою вимог до ТОВ«Українське бюро кредитних історій»». Позивач не стверджує що виконав кредитне зобов`язання, як про це вказує відповідач у відзиві, а доводить, що заборгованість не підтверджена судом. Вимагати від позивача доводити відсутність боргу, якого суд не підтвердив, — це порушення принципу розподілу тягаря доказування. 
30.03.2026 від відповідача ТОВ «СВЕА ФІНАНС» надійшли пояснення, в яких представник просить відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що у позовній заяві наголошується на недостовірності інформації щодо наявності заборгованості, однак такі доводи ґрунтуються виключно на факті відмови суду у задоволенні позову товариства про її стягнення, що є неправильним тлумаченням правових наслідків відповідного судового рішення. Сам по собі факт відмови у задоволенні позову про стягнення заборгованості не свідчить про відсутність зобов`язання чи припинення заборгованості за кредитним договором. Таке рішення лише означає, що за встановлених судом обставин відсутні підстави для задоволення вимог у конкретному судовому процесі (зокрема, у зв`язку з недоведеністю розміру заборгованості, непідтвердженням наявності заборгованості належними доказами або з інших процесуальних підстав). Відмова у задоволенні позову з підстав недоведеності заявлених вимог або ненадання належних та допустимих доказів не свідчить про відсутність самого зобов`язання чи припинення заборгованості. Заборгованість за кредитним договором є дійсною (чинною), а доказів її припинення або відсутності позивачем не надано. Отже, сам по собі факт ухвалення судом рішення про відмову у задоволенні позову товариства не означає, що заборгованість позивача за кредитним договором відсутня або що відповідна інформація є недостовірною. Інформація, передана до бюро кредитних історій, формується на підставі фактичних даних щодо виконання зобов`язань за кредитним договором. Позивачем не надано жодних належних і допустимих доказів, які б підтверджували відсутність заборгованості, її припинення або недійсність кредитного зобов`язання. Ототожнення позивачем недоведеності вимог у судовому процесі з недостовірністю інформації є юридично помилковим та не ґрунтується на нормах права. Щодо моральної шкоди, то ОСОБА_1 не надав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що діями або бездіяльністю товариства йому було завдано моральної шкоди, а також не обґрунтував належним чином причинний зв`язок між діями (бездіяльністю) товариства та моральною шкодою, не навів обґрунтування визначеного ним розміру завданої моральної шкоди у сумі 30 000 гривень.
30.03.2026 від позивача ОСОБА_1 надійшла відповідь на пояснення ТОВ «СВЕА ФІНАНС», в якій зазначає, що факт непідтвердженості виникнення договірних відносин між ТОВ «Лінеура Україна» та позивачем є преюдиційним, оскільки рішенням у справі №296/2/24 суд встановив, що договірні відносини між ТОВ «Лінеура Україна» та позивачем не підтверджені належними доказами. Твердження відповідача про відсутність доказів погашення заборгованості суперечить нормам цивільного законодавства про розподіл тягаря доказування. Відповідно до ст. 277 ЦК України обов`язок довести достовірність поширеної інформації покладається на відповідача, а не на особу, щодо якої така інформація поширена. Саме ТОВ «СВЕА ФІНАНС» зобов`язаний довести, що інформація про заборгованість позивача, яку він передав до УБКІ, є достовірною. Однак у справі №296/2/24 суд встановив непідтвердженість договірних відносин. Саме тому інформація в УБКІ є недостовірною. Щодо моральної шкоди, то протиправність дій ТОВ «СВЕА ФІНАНС» полягає у свідомому збереженні в базі УБКІ недостовірної інформації після набрання рішенням суду законної сили (16.09.2024) та офіційній відмові від 14.01.2026 №16373143 виправити ситуацію попри пряму вимогу позивача. Причинно-наслідковий зв`язок між діями товариства та моральною шкодою підтверджується: скріншотами переписки з підтримкою ПриватБанку від 18.02.2026 та 26.02.2026, де банківський спеціаліст прямо зазначив що відмова у збільшенні кредитного ліміту пов`язана з наявністю інформації про прострочену заборгованість в іншому банку. Розмір моральної шкоди у 30 000,00 грн обґрунтований з урахуванням тривалості порушення, умисного характеру відмови від 14.01.2026, реальних наслідків для фінансового та особистого життя позивача.
Згідно з ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що 08.09.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» (далі - Товариство) та  ОСОБА_1 (далі - Клієнт) було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2339508, підписаний ОСОБА_1 у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію», одноразовим ідентифікатором "Н922", за умовами якого сума позики склала 11 000 грн.
15.07.2022 між ТОВ «Лінеура Україна» (Первісний кредитор) та ТОВ «Росвен Інвест Україна» (Новий кредитор) укладено договір факторингу №2-15072022, за умовами якого Новий кредитор передає грошові кошти в розпорядження Первісному кредитору за плату, а Первісний кредитор відступає Новому кредитору право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами.
Згідно витягу з реєстру боржників № 1 до договору факторингу №2-15072022, на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» відступлено право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором №2339508 на загальну суму 36 080 грн.
Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 19.06.2024 у справі № 296/2/24, яке набрало законної сили 16.09.2024, у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено повністю.
Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
З вказаного рішення встановлено, що ТОВ «Росвен Інвест Україна», як правонаступник ТОВ «Лінеура Україна», звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 36 080,00 грн за договором №2339508, укладеним 08.09.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 . 
У задоволенні позову ТОВ «Росвен Інвест Україна» відмовлено з огляду на відсутність доказів на підтвердження отримання ОСОБА_1 кредиту в ТОВ «Лінеура Україна», та, відповідно за недоведеністю виникнення договірних відносин між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 .
Згідно відкритих відомостей з мережі інтернет, Товариство з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» 26.03.2024 змінило назву на Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» (https://opendatabot.ua/c/37616221).
14.01.2026 Товариством з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» надано відповідь № 16373143 на запит ОСОБА_1 , згідно якої повідомлено, що 15.07.2022 між ТОВ «Лінеура Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» (ТОВ «Росвен Інвест Україна») укладено договір факторингу №2-15072022, за умовами якого останнє набуло право вимоги за кредитним договором №2339508, укладеним 08.09.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 19.06.2024 Корольовським районним судом м.Житомира винесено рішення, яким у задоволенні позовних вимог товариства про стягнення заборгованості за кредитним договором №2339508 відмовлено. При цьому постановою апеляційної інстанції не визнано кредитний договір нікчемним/неукладеним, не застосовано наслідки недійсності правочину, не зобов`язано ТОВ «Свеа Фінанс» або ТОВ «Українське бюро кредитних історій» вилучити запис щодо заборгованості за кредитним договором з кредитної історії чи модифікувати кредитну історію будь-яким іншим чином. Отже, зобов`язання за кредитним договором є дійсними, а товариство не розбавлено права стягнення заборгованості в позасудовому порядку. Отже, вимога вилучити інформацію в ТОВ «Українське бюро кредитних історій» про кредитне зобов`язання є безпідставною, а кредитний договір - є діючим і заборгованість по ньому не погашена.
24.12.2025 ОСОБА_1 в особистому кабінеті на сайті Українського Бюро Кредитних Історій подав заявку № 274639, в якій просив видалити запис або змінити статус кредиту на "закритий" у зв`язку із відсутністю боргового зобов`язання за рішенням суду. Вказав, що інформація про заборгованість є недостовірною. Рішенням суду від 19.06.2024 в справі № 296/2/24, яке набрало законної сили, встановлено відсутність заборгованості.
У відповідь на заявку позивача 26.12.2025 повідомлено про те, що ТОВ «Свеа Фінанс» не підтвердили факт закриття договору.
Не погоджуючись із такими відповідями відповідачів та наявністю інформації про заборгованість за кредитним договором в кредитній історії, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Правові та організаційні засади формування і ведення кредитних історій, права суб`єктів кредитних історій та користувачів бюро кредитних історій, вимоги до захисту інформації, що складає кредитну історію визначаються Законом України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» (далі - Закон).
Відповідно до ст.3 Закону, бюро кредитних історій (далі - Бюро) - юридична особа, виключною діяльністю якої є збір, зберігання, використання інформації, яка складає кредитну історію. Ведення кредитної історії - діяльність Бюро із збирання, оброблення, зберігання, захисту, використання інформації, яка складає кредитну історію. Користувач Бюро - юридична або фізична особа - суб`єкт господарської діяльності, яка укладає кредитні правочини та відповідно до Договору надає і має право отримувати інформацію, що складає кредитну історію. Кредитний правочин - правочин, за яким виникає, змінюється або припиняється зобов`язання фізичної або юридичної особи щодо сплати грошових коштів Користувачу протягом певного часу в майбутньому (в тому числі договір страхування або купівлі-продажу майна з відстроченням платежу).
Згідно з ч.1 ст.5 Закону, джерелами формування кредитних історій є: відомості, що надаються користувачем до Бюро за письмовою згодою суб`єкта кредитної історії відповідно до цього Закону; відомості державних реєстрів, інформація з інших баз даних публічного користування, відкритих для загального користування джерел за винятком відомостей (інформації), що становлять державну таємницю.
У ст.7 Закону визначено, що кредитна історія містить, зокрема: 1) відомості, що ідентифікують особу; 2) відомості про грошове зобов`язання суб`єкта кредитної історії: а) відомості про кредитний правочин та зміни до нього (номер і дата укладання правочину, сторони, вид правочину); б) сума зобов`язання за укладеним кредитним правочином; в) вид валюти зобов`язання; г) строк і порядок виконання кредитного правочину; ґ) відомості про розмір погашеної суми та остаточну суму зобов`язання за кредитним правочином; д) дата виникнення прострочення зобов`язання за кредитним правочином, його розмір і стадія погашення; е) відомості про припинення кредитного правочину та спосіб його припинення (у тому числі за згодою сторін, у судовому порядку, гарантом тощо); є) відомості про визнання кредитного правочину недійсним і підстави такого визнання. Кредитна історія також містить інформацію про суб`єкта кредитної історії, яка складається із сукупності документованої інформації про особу з державних реєстрів, інших баз даних публічного користування, відкритих для загального користування джерел: а) наявність заборгованості за податками та обов`язковими платежами; б) рішення судів, що стосуються виникнення, виконання та припинення зобов`язань за укладеним кредитним правочином; в) рішення судів та органів виконавчої влади, що стосуються майнового стану суб`єкта кредитної історії; г) інші відомості, що впливають на спроможність виконання суб`єктом кредитної історії власних зобов`язань.
Відповідно до ч.1 ст.10 Закону, Бюро вилучає з кредитної історії:
1) інформацію, яка передбачена пунктом 2 частини першої статті 7, у разі відсутності кредитного правочину, Договору або визнання їх недійсними;
2) всю інформацію, що міститься у кредитній історії, у разі відсутності письмової згоди суб`єкта кредитної історії на збір, зберігання, використання та поширення через Бюро інформації про нього;
3) інформацію, яка передбачена пунктами 2-4 частини першої статті 7, у разі закінчення терміну зберігання інформації в кредитній історії.
Бюро має право за участю Користувача здійснювати звірення інформації, яка була надана цим Користувачем для формування кредитної історії, та вносити до неї зміни на умовах і в порядку, передбачених цим Законом та Договором (ч.2 ст.10 Закону).
Бюро зберігає інформацію протягом десятирічного терміну з моменту припинення кредитного правочину (ч.2 ст.10 Закону).
За змістом ч.1 та ч.2 ст.11 Закону, бюро надають інформацію з кредитних історій у формі кредитних звітів. Кредитні звіти містять усю інформацію з кредитної історії, якщо інші обсяги інформації не передбачені Положенням Бюро або Договором. Користувачі мають право звернутися до Бюро за отриманням кредитних звітів упродовж дії укладеного правочину між ним та суб`єктом кредитної історії, а також за наявності у Користувача письмової згоди суб`єкта кредитної історії на доступ до його кредитної історії. Користувачі мають право звернутися до Бюро за отриманням кредитних звітів у разі звернення суб`єкта кредитної історії до них з метою укладення кредитного правочину, а також надання Користувачу письмової згоди на доступ до його кредитної історії.
У відповідності до ч.11 ст.13 Закону, суб`єкт кредитної історії має право оскаржити в судовому порядку дії Бюро або Користувача, які порушують його права.
Як встановлено судом у цій справі, Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» на запит Товариства з обмеженою відповідальністю ««Українське бюро кредитних історій» щодо розгляду заяви позивача № 274639 від 24.12.2025 повідомило останнє, що підстави для закриття кредитного договору №2339508, укладеного з ОСОБА_1 відсутні. У відзиві на позовну заяву Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» зазначило, що заборгованість за кредитним договором є дійсною, а доказів її припинення або відсутності позивачем не надано, а ухвалення судом рішення від 19.06.2024 в справі № 296/2/24 про відмову у задоволенні позову товариства не означає, що заборгованість позивача за кредитним договором відсутня або що відповідна інформація є недостовірною.
Отримана від Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» інформація слугувала підставою для відмови позивачу Товариством з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» в частині вилучення інформації про наявність заборгованості за кредитним договором №2339508 від 08.09.2021.
Отже, відповідальною особою за надання достовірної інформації, що складає кредитну історію позивача в частині кредитного договору №2339508, є відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс».
Разом з тим, рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 19.06.2024 у справі № 296/2/24, яке набрало законної сили 16.09.2024, у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» (Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 36 080,00 грн за договором №2339508, укладеним 08.09.2021, відмовлено повністю за недоведеністю виникнення договірних відносин між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 .
Недоведеність договірних відносин виключає наявність заборгованості за кредитним договором.
Отже, Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс», зазначаючи на запит ТОВ «Українське бюро кредитних історій» про наявність заборгованості у ОСОБА_1 за кредитним договором №2339508, надало недостовірну інформацію, яка не відповідає змісту рішення суду від 19.06.2024, та суперечить принципу обов`язковості судового рішення, визначеного ст.129-1 Конституції України.
Така інформація наявна в кредитній історії позивача в ТОВ «Українське бюро кредитних історій», що підтверджено відповідачем у відзиві на позовну заяву, та скріншотом особистого кабінету УБКІ, доступ до такої інформації мають користувачі, зокрема і потенційні кредитори, які враховують її при прийнятті рішення про укладення кредитного правочину.
З урахуванням наведеного, ефективним і належним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання ТОВ «Українське бюро кредитних історій» виключити з кредитної історії ОСОБА_1 запис (інформацію) про заборгованість перед ТОВ «СВЕА ФІНАНС» за кредитним договором №2339508 від 08.09.2021.
Що стосується позовної вимоги позивача визнати недостовірною інформацію про наявність заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «СВЕА ФІНАНС» за кредитним договором №2339508 від 08.09.2021, що міститься в базі даних ТОВ «Українське бюро кредитних історій», то встановлення таких обставин судом в мотивувальній частині рішення суду і є підставою для застосування такого способу захисту як вилучення з кредитної історії інформації про заборгованість, тому в цій частині позов задоволенню не підлягає.
Щодо вимоги зобов`язати ТОВ «СВЕА ФІНАНС» вчинити дії щодо спростування недостовірної інформації шляхом направлення до ТОВ «Українське бюро кредитних історій» повідомлення про вилучення запису щодо заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №2339508 від 08.09.2021, то наведена вимога також не є ефективним способом захисту порушених прав та інтересів позивача. Як вже зазначено судом, достатнім та ефективним способом захисту порушених прав та інтересів позивача є зобов`язання ТОВ «Українське бюро кредитних історій» вилучити з кредитної історії ОСОБА_1 інформацію про заборгованість перед ТОВ «СВЕА ФІНАНС» за кредитним договором №2339508 від 08.09.2021, тому в цій частині позов також задоволенню не підлягає.
Щодо вимоги позивача про стягнення з ТОВ «СВЕА ФІНАНС» на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в розмірі 30 000,00 гривень.
Відповідно до частин першої та другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 “Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди”, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
У пункті 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України№4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд зокрема повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством.
Так, в обґрунтування нявності моральної шкоди ОСОБА_1 посилається на те, що дії ТОВ «СВЕА ФІНАНС» спричинили тривале психологічне напруження, яке позивач зазнає з моменту набрання рішенням суду законної сили, а внаслідок недостовірного запису в УБКІ позивач позбавлений можливості отримати кредит у будь-якій фінансовій установі, поширення недостовірної інформації про наявність простроченої заборгованості підриває ділову репутацію позивача.
Разом з тим, позивачем жодними доказами не доведено заподіяння йому моральної шкоди внаслідок того, що ТОВ «СВЕА ФІНАНС» відмовило позивачу у вилученні інформації по кредитному договору з ТОВ «Українське бюро кредитних історій», а саме, що: відмовою завдано шкоду або ж будь-яких тяжких наслідків, які змусили його змінити звичайний спосіб життя; внаслідок дій відповідача позивачу спричинено тривале психологічне напруження та в чому воно полягало, зокрема, що у позивача погіршився стан здоров`я і він отримував відповідне лікування; внаслідок дій відповідача підірвано ділову репутацію позивача; внаслідок недостовірного запису в УБКІ позивач позбавлений можливості отримати кредит у будь-якій фінансовій установі.
Сам по собі факт відмови ТОВ «СВЕА ФІНАНС» самостійною підставою для відшкодування моральної шкоди бути не може.
Причинний зв`язок, як обов`язковий елемент відповідальності за заподіяння збитків, між протиправною поведінкою та шкодою виражається в тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди. Зокрема, доведенню підлягає, що протиправні дії чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи - безумовним наслідком такої протиправної поведінки.
В даному випадку такого причинно-наслідкового зв`язку судом не встановлено.
Суд зауважує, що достатньою моральною сатисфакцією відновлення порушених прав позивача є встановлення судом обов`язку Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» вилучити з кредитної історії ОСОБА_1 запис (інформацію) про заборгованість перед ТОВ «СВЕА ФІНАНС» за кредитним договором №2339508 від 08.09.2021.
Враховуючи наведене у сукупності, позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 331,20 грн підлягають стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» на користь держави.
Керуючись ст.ст. 141, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд,
ухвалив:
Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» (м. Київ, вул. Іллінська, 8, код ЄДРПОУ 37616221), Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» (м.Київ, вул.Грушевського, буд.1-Д, код ЄДРПОУ 33546706) про визнання інформації недостовірною, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди, - задовольнити частково.
Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» вилучити з кредитної історії ОСОБА_1 запис (інформацію) про заборгованість перед ТОВ «СВЕА ФІНАНС» за кредитним договором №2339508 від 08.09.2021.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» на користь держави судовий збір в розмірі 1 331,20 грн (одна тисяча триста тридцять одна гривня двадцять копійок).
Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено: 19.05.2026.

Суддя М. В. Петровська