ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/12188/25 Суддя (судді) першої інстанції: Войтович І. І.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів :
головуючий суддя Грибан І.О.
судді:  Ключкович В.Ю.
Кузьмишина О.М.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 22 травня 2025 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у м. Києві до ТОВ «СПЕЦБУДГРУП», Директора ТОВ «СПЕЦБУДГРУП» Назаренка Ігоря Віталійовича про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, -

У С Т А Н О В И В:

Головне управління ДПС у м. Києві звернулося з позовом до ТОВ «СПЕЦБУДГРУП», Директора ТОВ «СПЕЦБУДГРУП» ОСОБА_1 , в якому просило суд встановити тимчасове обмеження у праві виїзду керівника товариства за межі України, до погашення податкового боргу, загальним розміром 1 570 216,65 грн.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 20 травня 2025 року позовну заяву залишено без руху. Позивачу надано 24 години строку з часу отримання копії даної ухвали для усунення недоліків позовної заяви, шляхом подання до суду: інформації про зареєстроване місце проживання відповідача у місті Києві та Київській області на час звернення до суду.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 22 травня 2025 року позову заяву повернуто позивачу, оскільки вимоги ухвали суду про залишення позову без руху останніми не виконано.
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції з огляду на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
За приписами ч. 2 ст. 312 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 5-7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 квітня 2026 року відкрито апеляційне провадження та призначено до апеляційного розгляду у порядку письмового провадження.
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив, що не перешкоджає її розгляду по суті.
Відповідно до ч. 2 ст. 309 КАС України у виняткових випадках та з урахуванням особливостей розгляду справи апеляційний суд може продовжити строк розгляду справи, про що постановляє ухвалу.
Пунктом 1 статті 6 ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року Конвенції про захист прав людини та основних свобод закріплено право вирішення спірного питання упродовж розумного строку.
Згідно п. 26 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів ухвалення рішення в розумні строки відповідно до статті 6 Конвенції також можна вважати важливим елементом його якості. Проте можливе виникнення суперечностей між швидкістю проведення процесу та іншими чинниками, пов`язаними з якістю, такими як право на справедливий розгляд справи, яке також гарантується статтею 6 Конвенції. Оскільки важливо забезпечувати соціальну гармонію та юридичну визначеність, то попри очевидну необхідність враховувати часовий елемент слід також зважати й на інші чинники.
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду, з метою забезпечення повного та всебічного розгляду справи, а також прийняття законного та обґрунтованого рішення з дотриманням процесуальних прав усіх учасників судового процесу, дійшла висновку про наявність підстав для продовження строку розгляду апеляційної скарги на розумний строк.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія суддів враховує наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, Головне управління ДПС у м. Києві звернулося з позовом до ТОВ «СПЕЦБУДГРУП» та Директора ТОВ «СПЕЦБУДГРУП» ОСОБА_1 , в якому просило суд встановити тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.
Судом першої інстанції скеровано запит до Відділ обліку і моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в м. Києві та Київській області та до Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації.
Однак, листом від 30.04.2025 №104/22-315 (вх. від 07.05.2025 №31039) Відділ з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації у відповідь на запит повідомив, що ОСОБА_1 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з 17.12.1981 по 08.07.2022.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 20 травня 2025 року вказану позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків протягом 24 години з моменту її отримання. Вказаною ухвалою зобов`язано позивача надати до суду інформацію про зареєстроване місце проживання відповідача у місті Києві та Київській області на час звернення до суду.
Позивачем 22.05.2025 було отримано ухвалу суду через додаток "Електронний суд", про що свідчить довідка про доставку електронного листа до електронного кабінету.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 22 травня 2025 року позову заяву повернуто позивачу, оскільки вимоги ухвали суду про залишення позову без руху останніми не виконано.
Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не дотримано вимог КАС України в частині зазначення належної адреси зареєстрованого місця проживання, перебування відповідача, отже у суду відсутнє підтвердження дотримання позивачем правил підсудності при звернення до суду із вказаним позовом (заявою).
Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Так, первинне визначення територіальної юрисдикції (підсудності) справи здійснюється позивачем самостійно на підставі статей 25-27 КАС України.
Згідно вимог частини першої статті 26 КАС України позови до фізичних осіб пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
Згідно ч.ч. 3-7 ст. 171 КАС України якщо відповідачем у позовній заяві, щодо якої відсутні підстави для залишення її без руху, повернення чи відмови у відкритті провадження у справі, вказана фізична особа, яка не є підприємцем, суддя не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.
Інформація про місце проживання (перебування) фізичної особи має бути надана протягом трьох днів з дня отримання відповідним органом реєстрації місця проживання та перебування особи відповідного звернення суду.
Якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 29 цього Кодексу.
Суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру.
Якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється у порядку, визначеному статтею 130 цього Кодексу.
З аналізу наведених норм вбачається, що саме на суд покладено обов`язок отримання інформації від відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо встановлення зареєстрованого місця проживання. 
Так, повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не дотримано вимог КАС України в частині зазначення належної адреси зареєстрованого місця проживання, перебування відповідача.
З даного приводу, колегія суддів зазначає, що статтею 283 КАС України визначено перелік документів, які додаються до позовної заяви. При цьому, вказаною статтею не встановлено обов`язковість додавання до позовної заяви документів, що підтверджують зареєстроване місце проживання відповідача, а тому залишення позову без руху з цих підстав суперечить вимогам КАС України.
Разом з тим, колегія суддів враховує, що ч. 7 ст. 171 КАС України передбачено, що якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється у порядку, визначеному статтею 130 цього Кодексу.
Отже, колегія суддів зазначає, що отримана інформація на запит про зареєстроване місце проживання відповідача, не давала підстав суду першої інстанції для повернення позовної заяви.
Також, колегія суддів зауважує, що положеннями ч. 5 ст. 5 КАС України, яка гарантує право на судовий захист, передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише і фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції формально підійшов до вирішення питання про відповідність позовної заяви вимогам КАС України, а тому, передчасно повернув позовну заяву позивачу, позбавивши його, таким чином, права на судовий захист.
Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвали про повернення позовної заяви, справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.
Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, у зв`язку з чим ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 317, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві задовольнити.
Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 22 травня 2025 року про повернення позовної заяви скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Головуючий суддя І.О. Грибан

Судді: В.Ю. Ключкович

О.М. Кузьмишина

(повний текст постанови складено 27.04.2026р.)