Єдиний унікальний номер 205/3635/26
Номер провадження2-а/205/79/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 квітня 2026 року м. Дніпро
Новокодацький районний суд міста Дніпра у складі:
головуючого судді Мовчан Д.В.
при секретарі Волкобоєва А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

ВСТАНОВИВ:
І.  Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
Позивач звернувся до суду з вищеназваним адміністративним позовом про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення № 111 від 10.03.2026 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 відповідно до якої на нього, Позивача, було накладено штраф у розмірі 17 000 грн. 00 коп., за що передбачена відповідальність ч.3 ст.210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КупАП). 
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вказана постанова є необґрунтованою, при розгляді справи відносно нього суб`єктом владних повноважень не були доведені та з`ясовані певні обставини справи, у зв`язку з чим така постанова підлягає скасуванню, а провадження по адміністративній справі відносно позивача - закриттю, у зв`язку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. 
Відповідач у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк відзив на адміністративний позов не подав. 
Будь-яких інших заяв по суті справи до суду не надходило. 
ІІ. Заяви, клопотання учасників справи.
Представник позивача подав до суду письмову заяву, у якій просить розглянути адміністративну справу без його участі за наявними у матеріалах справи доказами, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомив, ніяких письмових заяв чи клопотань до суду не надходило. 
Будь-яких інших заяв із процесуальних питань до суду не надходило.
ІІІ. Інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо).
Процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися.
За вищевказаних обставин та вимог процесуального законодавства суд вирішує справу на підставі наявних матеріалів та доказів.
ІV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. 
Судом встановлено, що 10.03.2026 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 було винесено постанову № 111, про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.
У вказаній Постанові зазначено, що під час дії особливого періоду і воєнного стану військовозобов`язаний ОСОБА_1 , будучи належним чином оповіщеним у відповідності до п. 41 Порядку проведення призиву громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16.05.2024 року, про зобов`язання прибути до ІНФОРМАЦІЯ_1 о 14 год. 00 хв. 26.12.2025 року для уточнення даних за викликом по повітці № 5971296 від 16.12.2025 року, яка була надіслана йому рекомендованим поштовим відправленням № R0670591127591 від 18.12.2025 року, однак він даний виклик проігнорував і до ІНФОРМАЦІЯ_1 у зазначений в повістці строк на місце не прибув, не виконання своїми діями (бездіяльністю) зобов`язання передбачені абз. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», тобто порушив вимоги чинного законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення. 
Судом також встановлено, що в даному випадку між сторонами виник публічно-правовий спір з приводу правомірності притягнення позивача, до адміністративної відповідальності, та накладення на останнього адміністративного стягнення у вигляді штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст.210-1 КУпАП.
V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.
Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 283 КУпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Суд зазначає, що частиною 1 ст. 268 КУпАП передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Відповідно до статті 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:
1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи;
2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;
3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду;
4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали;
5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.
Таким чином, з системного аналізу зазначених правових норм слідує, що справу про притягнення особи до адміністративної відповідальності може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне сповіщення такої особи про місце і час розгляду справи щодо неї.
Суд враховує, що закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.
При цьому, обов`язок повідомляти особу про місце і час розгляду справи вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа. Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення.
Суд звертає увагу, що особі, до якої застосовується адміністративна санкція, повинно бути забезпечено право завчасно знати про час та місце розгляду справи. Це право є гарантією реалізації інших прав - на участь в розгляді справи про адміністративне правопорушення, висловлення заперечень, надання доказів, захист тощо.
Законодавство покладає обов`язок щодо своєчасного повідомлення особи про час та місце розгляду справи на уповноважену посадову особу. Зміст цього обов`язку не вичерпується надсиланням тексту відповідного повідомлення, оскільки саме лише надсилання, без отримання, не свідчить про поінформованість особи про час та місце розгляду справи, а отже робить це право недієвим.
Відповідно до частини 3 статті 77 КАС України докази суду надають учасники справи.
Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Так, в межах розгляду даної справи адміністративної юрисдикції відповідач доказів належного сповіщення позивача суду не подав, у зв`язку з чим суд вимушений констатувати, що в матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення позивача про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення та вважати, що на час винесення оскаржуваної постанови, відповідач не мав достовірних даних про належне повідомлення позивача про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.
За таких обставин суд вважає, що відповідач не забезпечив дотримання порядку притягнення особи до відповідальності та забезпечення реалізації особою, яка притягується до відповідальності, прав, визначених ст. 268 КУпАП, що у свою чергу позбавило позивача можливості участі в розгляді справи про адміністративне правопорушення, зокрема висловлення заперечень, надання доказів, тощо.
Тобто, через процесуальні порушення, відповідачем не розглядалося питання наявності у позивача поважних причин неявки до ТЦК та СП на виклик за повісткою, що й виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності. Отже, суд у даній справі не може підміняти собою територіальний центр комплектування та соціальної підтримки та надавати оцінку виявленим порушенням за відсутності належного розгляду таким відповідачем.
Разом з тим, суд враховує, що встановлені під час розгляду справи порушення мають виключно процесуальний характер та пов`язані з недотриманням відповідачем порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема щодо забезпечення належного повідомлення особи про час і місце її розгляду та реалізації прав, передбачених статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
При цьому зазначені порушення не дають суду можливості встановити наявність або відсутність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, оскільки відповідні обставини не були предметом повного та належного дослідження уповноваженим органом.
Суд також бере до уваги, що відповідно до вимог законодавства обов`язок щодо збирання доказів, встановлення фактичних обставин правопорушення та надання їм належної правової оцінки покладається саме на орган, уповноважений розглядати справу про адміністративне правопорушення, а не на суд, який здійснює перевірку правомірності прийнятого рішення.
За таких обставин, враховуючи відсутність належного розгляду справи про адміністративне правопорушення по суті, суд дійшов висновку, що усунення допущених порушень можливе лише шляхом направлення справи на новий розгляд до компетентного органу, під час якого має бути забезпечено дотримання процесуальних гарантій особи та здійснено повний і всебічний розгляд обставин справи.
Відповідно п.2 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).
Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення та справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, відносно позивача направити на новий розгляд до компетентного органу - ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У зв`язку з чим адміністративний позов підлягає лише частковому задоволенню. 
VІ. Розподіл судових витрат. 
Аналіз положень ст. 132 КАС України дає можливість зробити висновок про те, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, і до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу, витрати пов`язані із підготовкою до розгляду справи, до яких серед іншого віднесено поштові витрати.
Згідно частини другої статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат, відповідно до ч. 3 ст. 134 КАС України, використовуються:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною 4 ст. 134 КАС України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
При цьому, відповідно до ч. 5 ст. 134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співрозмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частиною 9 статті 139 КАС України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Вищезазначені норми процесуально закону передбачають, що вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору.
При цьому, принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який включає у себе такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015р. у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009р. у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006р. у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004р. у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
В даному випадку, стороною позивача заявлено до стягнення судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 17 000 грн. 00 коп.
При цьому, на підтвердження понесених позивачем витрат з правничої допомоги до матеріалів справи надано Договір про надання правової допомоги від 24.02.2026 року, акт прийому – передачі надання правових послуг за цим договором від 24.02.2026 року.
Згідно вказаного акту адвокатом було витрачено 8,5 годин для надання професійної паровичної допомоги своєму клієнту у межах даної справи. 
Разом і з цим, зважаючи на характер спірних правовідносин, суд доходить висновку, що заявлені судові витрати позивача на правничу допомогу у розмірі 17 000 грн. 00 коп. не є співмірними із складністю справи та обсягом надання правничої допомоги.
Проаналізувавши види наданих адвокатом послуг з правничої допомоги, що зазначені у вказаному договорі та акті виконаних робіт, суд доходить висновку, що обсяг розрахунку розміру витрат на правничу допомогу під час розгляду справи у суді першої інстанції, є завищеним.
Крім того, предмет спору в цій справі не є значно складним, містить лише один епізод спірних правовідносин, та не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними. Зі змісту позовної заяви вбачається, що її написання не потребувало від фахівця у галузі права значних зусиль та знань, так як наслідок сума витрат на її написання є значно завищеною, здебільше наведені норми чинного законодавства, використання яких є типовим для даного виду публічно-правових спорів. При цьому сам адвокат участі у судових засіданнях не приймав, надсилання до суду здійснювалось у електронному вигляді без витрат часу на явку до суду особисто. 
Таким чином, суд вважає, що позивачем не обґрунтовано розмір витрат на правову допомогу у сумі 17 000 грн. 00 коп., сума таких витрат є неспівмірною з правовою допомогою, яка фактично складалась тільки з написання адміністративного позову. 
Тому виходячи з принципу обґрунтованості та пропорційності розміру судових витрат до предмета спору, співмірності розміру судових витрат зі складністю справи та наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на надання відповідних послуг, обсягом наданих послуг, ціною позову та значенням справи для сторони, стягненню з відповідача підлягають витрати на правничу допомогу позивачу в суді першої інстанції у розмірі 2 000 грн. 00 коп. 
Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи той факт, що судове рішення ухвалене на користь позивача та дотримуючись вимог статті 139 КАС України, суд вирішив стягнути на користь позивача судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 532 грн. 48 коп. за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 .
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.121,213,222,254,258,288 КУпАП, ст.ст.1,2,19,20,72,77,96,229,242-246, 286 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:
1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності – задовольнити частково.
2. Постанову № 111 від 10.03.2026 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. 00 коп., за що передбачена відповідальність ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - скасувати.
3. Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.210-1 КУпАП направити на новий розгляд до компетентного органу –   ІНФОРМАЦІЯ_1 .
4. Стягнути з  ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце знаходження: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь  ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) судові витрати по справі у вигляді витрат на правничу допомогу у розмірі 2 000 (дві тисячі) грн. 00 коп. 
5. Стягнути з  ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце знаходження: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ) судові витрати по справі у вигляді судового збору в розмірі 532 грн. 48 коп. 

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя:        Д. В. Мовчан