ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

19 травня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/20684/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Юрко І.В., Чабаненко С.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2025 року у справі №160/20684/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 16 липня 2025 року звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, оформлену листом від 09 травня 2025 року №21677-14345/Р-01/8-0400/25, щодо не зарахування для обчислення пенсії за віком в подвійному розмірі згідно статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», періоди роботи ОСОБА_1 з 11.09.2006 по 02.08.2009 згідно довідки №89/16-28 від 12.03.2025, з 01.09.2012 по 31.03.2013 згідно довідки №89/16-29 від 12.03.2025, з 01.04.2013 по 01.07.2013 згідно довідки №89/16-30 від 12.03.2025, з 03.12.2013 по 02.08.2016 згідно довідки №89/16-31 від 12.03.2025, з 03.08.2016 по 09.07.2018 згідно довідки №89/16-32 від 12.03.2025, з 10.07.2018 по теперішній час згідно довідки №5/1-20ДН від 14.03.2025;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 11 жовтня 2024 року перерахувати пенсію за віком ОСОБА_1 , зарахувавши до страхового стажу для обчислення пенсії за віком у подвійному розмірі згідно ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоди роботи з 11.09.2006 по 02.08.2009 згідно довідки №89/16-28 від 12.03.2025, з 01.09.2012 по 31.03.2013 згідно довідки №89/16-29 від 12.03.2025, з 01.04.2013 по 01.07.2013 згідно довідки №89/16-30 від 12.03.2025, з 03.12.2013 по 02.08.2016 згідно довідки №89/16-31 від 12.03.2025, з 03.08.2016 по 09.07.2018 згідно довідки №89/16-32 від 12.03.2025, з 10.07.2018 по теперішній час згідно довідки №5/1-20ДН від 14.03.2025, та виплатити її з урахуванням раніше виплачених сум. 
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2025 року позов задоволено частково.
Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, оформлену листом від 09 травня 2025 року №21677-14345/Р-01/8-0400/25, щодо не зарахування для обчислення ОСОБА_1 пенсії за віком в подвійному розмірі згідно статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 для обчислення пенсії за віком у подвійному розмірі згідно ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоди роботи з 11.09.2006 по 02.08.2009 згідно довідки №89/16-28 від 12.03.2025, з 01.09.2012 по 31.03.2013 згідно довідки №89/16-29 від 12.03.2025, з 01.04.2013 по 01.07.2013 згідно довідки №89/16-30 від 12.03.2025, з 03.12.2013 по 02.08.2016 згідно довідки №89/16-31 від 12.03.2025, з 03.08.2016 по 09.07.2018 згідно довідки №89/16-32 від 12.03.2025, з 10.07.2018 по 14.03.2025 згідно довідки №5/1-20ДН від 14.03.2025, за винятком періодів перебування позивача у відпустці без збереження заробітної плати.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.04.2025 про перерахунок пенсії за віком в подвійному розмірі згідно статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахування висновків суду, викладених у цьому рішенні.
У задоволенні іншої частини позову відмовлено. 
Рішення суду мотивовано тим, що у відповідача були у наявності всі необхідні документи для зарахування роботи позивача у спірні періоди з 11.09.2006 по 02.08.2009, з 01.09.2012 по 31.03.2013, з 01.04.2013 по 01.07.2013, з 03.12.2013 по 02.08.2016, з 10.07.2018 по 14.03.2025 (дата видачі довідки) відповідно до приписів ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у подвійному розмірі.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, оскаржив його в апеляційному порядку. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що періоди трудової діяльності в медичному закладі при обчисленні пенсії зараховуються в подвійному розмірі тільки за періоди до 01.01.2004 згідно із Законом України від 05.11.1991 №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення». Оскільки Законом № 1058 з 01.04.2004 не передбачено пільгове обчислення стажу в подвійному розмірі за період роботи в медичному закладі згідно статті 60, при призначенні позивачу пенсії за віком список №2, пільгове обчислення стажу роботи застосовувалось виключно в частині визначення права.
Позивач не надав суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу. 
Відповідно до частини четвертої статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Судом першої інстанції з`ясовано та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримую пенсію за віком по Списку №2 з 19.03.2015 відповідно до Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 
11 квітня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до відповідача з заявою, в якій просила з 19.03.2015 по 14.03.2025 перерахувати їй пенсію за віком, зарахувавши до страхового стажу у подвійному розмірі згідно ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоди роботи згідно вищевказаних довідок (а.с. 11).
Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області листом від 09 травня 2025 року №21677-14345/P-01/8-0400/25 повідомило, що за даними електронної пенсійної справи страховий стаж позивача, обчислено на підставі трудової книжки, диплому, довідок про роботу, в тому числі робота в медзакладі згідно статті 60 - з 11.09.2006 по 01.07.2013 та з 03.12.2013 по 28.02.2017 та за даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування пропорційно сплаті страхових внесків зараховано по 28.02.2025, що становить 38 років 5 місяців 09 днів. Підстав для зарахування подвійного стажу відповідач не має. Також, відповідач повідомив позивача про необхідність звернення з питань зарахування спірних періодів у подвійному розмірі із заявою встановленого зразка (а.с. 12). 
Правомірність дій відповідача щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 у подвійному розмірі, відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періодів роботи з 11.09.2006 по 02.08.2009, з 01.09.2012 по 31.03.2013, з 01.04.2013 по 01.07.2013, з 03.12.2013 по 02.08.2016, з 03.08.2016 по 09.07.2018 та з 10.07.2018 згідно довідки №5/1-20ДН від 14.03.2025 є предметом спору переданого на вирішення суду.
Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухваленні оскарженого рішення, враховуючи положення частини 1 статті 308 КАС України, щодо розгляду справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, виходить з наступного.
Відповідно до ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який набув чинності з 01.01.2004, страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених законом. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набуття чинності цим законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим законом.
Статтею 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 06.04.2000 №1645-III інфекційні хвороби - це розлади здоров`я людей, що викликаються живими збудниками (вірусами, бактеріями, рикетсіями, найпростішими, грибками, гельмінтами, кліщами, іншими патогенними паразитами), продуктами їх життєдіяльності (токсинами), патогенними білками (пріонами), передаються від заражених осіб здоровим і схильні до масового поширення.
За приписами статті 7 цього Закону лікування хворих на інфекційні хвороби може проводитися в акредитованих у встановленому законодавством порядку державних і комунальних спеціалізованих закладах (відділеннях) охорони здоров`я та клініках наукових установ, а також в акредитованих закладах охорони здоров`я, заснованих у встановленому законодавством порядку на приватній формі власності. Лікуванням хворих на інфекційні хвороби можуть займатися особи, які мають, медичну освіту та відповідають кваліфікаційним вимогам, установленим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, у тому числі особи, які в установленому порядку займаються приватною медичною практикою.
Відповідно до довідок, уточнюючих особливий характер роботи, або умови праці, необхідні для призначення пенсії на пільгових умовах, №89/16-28 від 12.03.2025, №89/16-29 від 12.03.2025, №89/16-30 від 12.03.2025, №89/16-31 від 12.03.2025, №89/16-32 від 12.03.2025 ОСОБА_1 працювала повний робочий день в спеціалізованій туберкульозній лікарні для засуджених державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89)» та у період:
- з 11.09.2006 по 02.08.2009 згідно довідки №89/16-28 від 12.03.2025 знаходилася в середовищі мікобактерії туберкульозу на посаді сестри-господині (а.с. 19);
- з 01.09.2012 по 31.03.2013 згідно довідки №89/16-29 від 12.03.2025 виконувала роботи з хімічними реактивами, виявлення мікобактерій на посаді лікаря-бактеріолога клініко-діагностичної лабораторії (а.с. 20);
- з 01.04.2013 по 01.07.2013 згідно довідки №89/16-30 від 12.03.2025 виконувала роботи з хімічними реактивами, виявлення мікобактерій на посаді 0,5 ставки лікаря-бактеріолога клініко-діагностичної лабораторії та 0,5 ставки лаборанта клініко-діагностичної лабораторії (а.с. 21);
- з 03.12.2013 по 02.08.2016 згідно довідки №89/16-31 від 12.03.2025 виконувала роботи з хімічними реактивами, виявлення мікобактерій на посаді 0,5 ставки лікаря-бактеріолога клініко-діагностичної лабораторії та 0,5 ставки лаборанта клініко-діагностичної лабораторії (а.с. 22);
- з 03.08.2016 по 09.07.2018 згідно довідки №89/16-32 від 12.03.2025 виконувала роботи з хімічними реактивами, виявлення мікобактерій на посаді 0,5 ставки лікаря-бактеріолога клініко-діагностичної лабораторії та 0,5 ставки лаборанта клініко-діагностичної лабораторії (а.с. 23).
Відповідно до довідки, уточнюючої особливий характер роботи, або умови праці, необхідні для призначення пенсії на пільгових умовах, №5/1-20ДН від 14.03.2025 ОСОБА_1 працювала повний робочий день в Дніпропетровській спеціалізованій туберкульозній лікарні №89 філії Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в Дніпропетровській та Донецькій областях у період з 10.07.2018 по 14.03.2025 (дата видачі довідки) (а.с. 24-25).
Відмовляючи у зарахуванні позивачу спірного стажу роботи за правилами статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» відповідач виходив з того, що пільговий стаж позивача за період після 01 січня 2004 року не підлягає врахуванню в подвійному розмірі з підстав набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», згідно зі ст. 24 якого страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом (а.с. 12).
Прикінцевими положеннями Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах за списками № 1 і 2, а також за вислугу років, здійснюється за названим Законом у разі досягнення пенсійного віку та за наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».
Вимогами п.4 ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених Законом.
Крім того, редакція статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є чинною на теперішній час. Стаття 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не скасовує ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та не зупиняє її дію.
Водночас, нормами ст.16 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років.
Відповідно до ст.22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Враховуючи те, що положення статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є чинними, при цьому положення статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не скасовують та не зупиняють їх дію, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності у позивача права на розрахунок її страхового стажу за нормами статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
При цьому, суд апеляційної інстанції зауважує, що при розгляді цієї справи судом враховуються правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 04.12.2019 року у справі № 689/872/17 та від 27.02.2020 у справі № 462/1713/17, які, у силу вимог частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, є обов`язковою для врахування та була викладена Верховним Судом пізніше ніж висновки зазначені у постановах від 11.10.2019 року у справі №329/553/17 та від 24.01.2019 року у справі №265/4648/14-а.
Разом з цим, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними доводи відповідача як підстави для не зарахування спірних періодів у подвійному розмірі на невідповідність поданої позивачем заяви формі встановленої Порядком №22-1, оскільки Верховний Суд, вирішуючи питання правомірності не розгляду органом пенсійного фонду заяви, форма якої не відповідає тій, яка встановлена Порядком № 22-1, у постанові від 27 листопада 2019 року у справі №748/696/17 вказав, що важливим при вирішенні спірних правовідносин є зміст зазначеної заяви, який очевидно дає змогу оцінити намір заявника, а тому відмовивши позивачу в розгляді його заяви по суті, відповідач допустив надмірний формалізм, наслідком чого стало порушення прав та інтересів позивача як пенсіонера (соціальної групи населення, яка навпаки потребує особливої уваги з боку держави в частині дотримання конституційних гарантій у частині соціального захисту).
Аналогічна правова позиція щодо подібних правовідносин викладена Верховним Судом у постановах від 09 серпня 2023 року у справі №520/5045/2020 та від 23 вересня 2024 року у справі №620/2027/23.
У постанові від 23 вересня 2024 року у справі №620/2027/23 Верховний Суд, розглянувши спір щодо можливості подання заяви про призначення пенсії у формі, що передбачена Законом України «Про звернення громадян», наголосив, що доступ до соціальних прав, зокрема права на призначення пенсії, є важливим аспектом забезпечення гідного життя громадян. У цьому контексті можливість подання заяви у довільній формі є ключовим елементом, що спрощує процес отримання пенсійного забезпечення та сприяє реалізації такого конституційного права.
При цьому, як вбачається з матеріалів справи, з поданої 11 квітня 2025 року ОСОБА_1 заяви про перерахунок пенсії можливо встановити намір заявника щодо порушення питання про зарахування до страхового стажу у подвійному розмірі згідно ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періодів роботи згідно з довідками доданими до цієї заяви (а.с. 11).
Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.
Згідно з частиною першою статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2025 року у справі №160/20684/25 залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2025 року у справі №160/20684/25 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя С.В. Білак 

суддя І.В. Юрко 

суддя С.В. Чабаненко