Номер провадження: 33/813/1184/26
Номер справи місцевого суду: 946/2645/26 
Головуючий у першій інстанції Присакар О. Я. 
Доповідач Драгомерецький М. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2026 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд в складі судді судової колегії судової палати з розгляду цивільних справ Драгомерецького М. М.,
при секретарі Узун Н. Д.,
за участю ОСОБА_1 , законного представника ОСОБА_2 та адвоката Янковської О. П.,
переглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Янковська Олена Петрівна на постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20 квітня 2026 року та клопотання ОСОБА_2 по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №638173 від 11.04.2026, ОСОБА_1 11 квітня 2026 року о 21:04 год, в м. Ізмаїлі по вул. Українського фронту, керував електросамокатом ОКАІ б/н з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мовлення. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі ПДР України), за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20 квітня 2026 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортних засобів строком на один рік. Також з ОСОБА_1 на користь держави стягнено судовий збір в розмірі 665,60 грн.
Не погоджуючись із зазначеною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Янковська О. П. звернувся до суду з апеляційною скаргою, у якій просить змінити постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20 квітня 2026 року в частині накладання адміністративного стягнення та застосувати до ОСОБА_1 заходи впливу передбачені ст. 24-1 КУпАП у вигляді передачі його під нагляд матері ОСОБА_2 .
Крім того, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Янковська О. П. просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20 квітня 2026 року, мотивуючи тим, що копію оскаржуваної постанови суду ОСОБА_1 отримав поштою 05 травня 2026 року, що підтверджується випискою з трекінгу та конвертом.
Статтею 289 КУпАП встановлено, що скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Частиною 2 ст. 294 КУпАП, встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Відповідно до ст. 129 Конституції України основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.
Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Перегляд судових рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.
Враховуючи те, що матеріалами справи підтверджується викладенні у клопотанні доводи, а також для забезпечення права особи на доступ до правосуддя, вважаю за можливе визнати причини пропущеного строку поважними та поновити ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Янковська О. П. строк на апеляційне оскарження постанови Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20 квітня 2026 року.
Окрім того, 15 травня 2026 року законний представник ОСОБА_1 – мати ОСОБА_2 звернулась із клопотанням про застосування до неповнолітнього ОСОБА_1 заходів впливу, які передбачені ст. 24-1 КУпАП та передати сина під її нагляд.
Заслухавши ОСОБА_1 , його законного представника ОСОБА_2 та адвоката Янковську О. П., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступних підстав.
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення встановлюється шляхом дослідження доказів.
Відповідно до ч. 1 ст. 251 та ст. 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частиною 1 ст. 130 КУпАП встановлено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази окремо та в їх сукупності, ґрунтуючись на внутрішньому переконанні, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення ним вимог п. 2.5 ПДР України, оскільки такий висновок ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи. Окрім того, фактичні обставини справи не оспорюються в апеляційній скарзі.
При цьому, апеляційний суд погоджується із твердженнями апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції застосував до неповнолітнього ОСОБА_1 надмірно суворе стягнення, без врахування особи ОСОБА_1 та всіх обставин справи.
Санкція частини 1 статті 130 КУпАП передбачає накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Так, статтею 12 КУпАП передбачено, що адміністративній відповідальності підлягають особи, які досягли на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку.
Відповідно до вимог ст. 13 КУпАП до осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративні правопорушення, застосовуються заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.
Водночас, у разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених статтями 44, 51, 121-127, 130, статтею 139, частиною другою статті 156, статтями 173, 173-4, 174, 183-1, 185, 190-195 цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах.
З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника до зазначених осіб (за винятком осіб, які вчинили правопорушення, передбачені статтею 185) можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.
Заходи впливу, що застосовуються до неповнолітніх визначені статтею 24-1 КУпАП.
Вказаною статтею визначено, що за вчинення адміністративних правопорушень до неповнолітніх у віці від шістнадцяти до вісімнадцяти років можуть бути застосовані такі заходи впливу: 1) зобов`язання публічно або в іншій формі попросити вибачення у потерпілого; 2) попередження; 3) догана або сувора догана; 4) передача неповнолітнього під нагляд батькам або особам, які їх замінюють, чи під нагляд педагогічному або трудовому колективу за їх згодою, а також окремим громадянам на їх прохання.
Застосування до таких осіб заходів впливу, передбачених ст. 24-1 КУпАП, є правом суду, а не його обов`язком, і допускається лише з урахуванням характеру вчиненого правопорушення та даних про особу правопорушника.
Як вбачається із матеріалів справи, на час вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 був неповнолітнім.
ОСОБА_1 навчається в Закладі професійної (професійно-технічної) освіти «Дунайський центр професійної освіти» за професією електрозварник, стипендію не отримує, що підтверджується довідками №413 та №414 від 13.05.2026.
Також встановлено, що ОСОБА_1 має пільги, передбачені законодавством для дітей з багатодітної сім`ї.
Відповідно до довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, ОСОБА_2 перебуває на обліку ГУ ПФУ в Одеській області та отримує державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям.
Тому, враховуючи, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення будучи неповнолітнім, з урахуванням відомостей про його особу, зокрема, що він є студентом та немає доходу, позитивну характеристику з навчального закладу, беручи до уваги його визнання вини і щире каяття, матеріальний стан його сім`ї, апеляційний суд вважає, що в даному випадку виховання неповнолітнього правопорушника є можливим без накладення адміністративного стягнення у загальному порядку, передбаченому КУпАП, а шляхом застосування до нього заходу впливу у виді передачі його під нагляд матері ОСОБА_2 .
Суд не є каральним органом. Суд потрібен для відновлення справедливості та встановлення вини особи, яка вчинила правопорушення. У разі встановлення такої вини притягнення особи до відповідальності, з метою виховання в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Особливості вікової психології неповнолітніх дають змогу обмежитися щодо таких осіб порівняно більш м`якими заходами, достатніми для забезпечення їх виправлення і перевиховання. 
Враховуючи наведене, постанова суду першої інстанції в частині застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення підлягає скасуванню із застосуванням до нього заходу впливу, передбаченого статтею 24-1 КУпАП, а саме передачею його під нагляд матері ОСОБА_2 ..
Керуючись ст. ст. 13, 24-1, 294 КУпАП, Одеський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Янковської Олени Петрівни про поновлення строку на апеляційне оскарження - задовольнити. Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20 квітня 2026 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Янковської Олени Петрівни задовольнити частково.
Постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20 квітня 2026 року скасувати в частині накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортних засобів строком на один рік.
Застосувати до ОСОБА_1 захід впливу, передбачений ст. 24-1 КУпАП та передати його під нагляд матері - ОСОБА_2 .
В іншій частині постанову суду залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду М.М. Драгомерецький