Справа № 515/496/26
Провадження № 1-кп/515/1019/26

Татарбунарський районний суд Одеської області 
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 червня 2026 року м. Татарбунари

Татарбунарський районний суд Одеської області у складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Татарбунари Білгород-Дністровського району Одеської області об`єднане кримінальне провадження №12026162240000118, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 січня 2026 року, та № 12026162240000353, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23 березня 2026 року, за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Їжівці Сторожинецького району Чернівецької області, українця, громадянина України, з базовою середньою освітою, військовозобов`язаного, неодруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, офіційно непрацевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого в силу ст. 89 КК України,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 345 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Суд визнав доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення проти авторитету органів державної влади за таких фактичних обставин.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» правоохоронні органи прокуратури, Національної поліції, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону, Бюро економічної безпеки України, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції. 
Згідно з ст. 17 Закону України «Про національну поліцію», поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу в поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції. Поліцейський має службове посвідчення та спеціальний жетон. 
Відповідно до книги нарядів ВП № 2 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області поліцейський сектору реагування патрульної поліції ВП № 2 Білгород-Дністровського РВП сержант поліції ОСОБА_5 27 січня 2026 року о 08 годині 56 хвилин, отримавши табельну вогнепальну зброю та спеціальні засоби, разом з інспектором сектору реагування патрульної поліції ВП № 2 Білгород-Дністровського РВП старшим лейтенантом поліції ОСОБА_6 заступили на добове чергування в складі добового наряду ВП № 2 Білгород-Дністровського РВП будучи у форменому одязі із знаками розрізнення.
Так, 27 січня 2026 року близько 20 годині 03 хвилин нарядом СРПП ВП № 2 Білгород-Дністровського РВП в складі ОСОБА_5 та інспектора ОСОБА_6 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого по АДРЕСА_2 доставлено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з вчиненням ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 210 КУпАП. Далі, цього ж дня, близько 20 години 30 хвилин, більш точного часу не встановлено, перебуваючи в приміщенні адміністративної будівлі ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 з метою підриву авторитету державних органів, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, а також те, що перед ним знаходиться працівник правоохоронного органу - органу поліції, який одягнений у формений одяг та в цей час виконує свої службові обов`язки, діючи умисно, повністю усвідомлюючи незаконність своїх дій, з метою перешкодити працівнику поліції виконувати свої службові обов`язки, почав висловлювати на адресу поліцейського СРПП ВП № 2 Білгород-Дністровського РВП сержанта поліції ОСОБА_5 грубу нецензурну лайку та погрози застосування фізичного насильства щодо нього та членів його сім`ї, при цьому активно жестикулюючи руками, які останній сприйняв як реальні побоювання за власне життя і здоров`я, а також перешкоджали нормальній діяльності правоохоронного органу.
Вищевказані дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.1 ст.345 КК України, як погроза насильством щодо працівника правоохоронного органу, а також щодо його близьких родичів, у зв`язку з виконанням ними службових обов`язків.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» правоохоронні органи - органи 1. прокуратури, Національної поліції, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону, Бюро економічної безпеки України, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції. 
Згідно з ст. 17 Закону України «Про національну поліцію», поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу в 1 поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції. Поліцейський має службове посвідчення та спеціальний жетон.
Відповідно до книги нарядів відділення поліції № 2 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області інспектор сектору реагування: патрульної поліції ВП № 2 Білгород-Дністровського РВП капітан поліції ОСОБА_7 , отримавши табельну вогнепальну зброю та спеціальні засоби, разом з поліцейським сектору реагування патрульної поліції ВП № 2 Білгород-Дністровського РВП старшим сержантом поліції ОСОБА_8 23 березня 2026 року о 09 годині 22 хвилин заступили на добове чергування в складі добового наряду ВП № 2 Білгород Дністровського РВП будучи у форменому одязі із знаками розрізнення. 
Так, 23 березня 2026 близько 18 години 40 хвилин, під час здійснення патрулювання, згідно з розстановкою нарядів, нарядом СРПП ВП № 2 в складі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , здійснено виїзд до с. Вишневе по вул. Центральній Білгород-Дністровського району Одеської області, за викликом ОСОБА_4 про погрозу йому фізичною розправою. Далі, цього ж дня, близько 19 години 40 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи по вул. Центральній біля будинку № 78 в с. Вишневе Білгород-Дністровського району, з метою підриву авторитету державних органів, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, а також те, що перед ним знаходиться працівник правоохоронного органу - органу поліції, який одягнений у формений одяг та в цей час виконує свої службові обов`язки, діючи умисно, повністю усвідомлюючи незаконність своїх дій, з метою перешкодити працівнику поліції виконувати свої службові обов`язки, почав висловлюватись на адресу інспектора СРПП ВП № 2 Білгород-Дністровського РВП ОСОБА_7 грубою нецензурною лайкою та погрози застосування фізичного насильства щодо нього, при цьому активно жестикулюючи руками, які останній сприйняв як реальні побоювання за власне життя і здоров`я, а також перешкоджали нормальній діяльності правоохоронного органу. 
Вищевказані дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.1 ст.345 КК України, як погроза насильством щодо працівника правоохоронного органу, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину свою у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, дав показання у відповідності з встановленими обставинами, згодився з обсягом здобутих по справі доказів і не оспорював їх. Просив суворо не карати.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі щодо тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд переконався у тому, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції. Учасникам розгляду справи роз`яснено, що вони позбавлені права оспорювати обставини, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним згідно положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
Таким чином, обвинувачення ОСОБА_4 знайшли своє підтвердження у ході судового розгляду сукупністю вказаних доказів, які узгоджуються між собою.
Дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч. 1 ст. 345 КК України як погроза насильством щодо працівника правоохоронного органу, а також щодо його близьких родичів, у зв`язку з виконанням ними службових обов`язків.
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він за місцем проживання характеризується позитивно, офіційно непрацевлаштований, має постійне місце проживання, неодружений, має на утриманні неповнолітню дитину, на обліку у лікаря нарколога чи психіатра КНП «Татарбунарська багатопрофільна лікарня» Татарбунарської міської ради не перебуває, не судимий в силу ст. 89 КК України.
Обставинами, що пом`якшують покарання, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.
Обставиною, що обтяжує покарання, є вчинення злочину повторно.
При призначенні покарання ОСОБА_4 , суд враховує характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які є нетяжким злочином, обставини та мотиви їх вчинення, наслідки їх вчинення для потерпілих осіб, які не наполягали на суворому покаранні для обвинуваченого, вказані дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, приймаючи до уваги висновок органу пробації, згідно з яким результати оцінки ризику вчинення ОСОБА_4 повторного кримінального правопорушення є середнім, його ставлення до вчиненого, думку прокурора з приводу покарання та вважає за можливе призначити покарання ОСОБА_4 в межах санкції ч.1 ст.345 КК України у вигляді пробаційного нагляду.
Таке покарання на переконання суду є справедливим і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не обирався.
Цивільний позов не заявлений.
Судові витрати у справі відсутні.
Питання про речові докази суд вирішує на підставі ст.100 КПК України.
Керуючись ст.368, 370, 374, 615 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.345 України, і призначити покарання у виді пробаційного нагляду строком на один рік шість місяців.
Відповідно до ч.2 ст.59-1 КК України покласти на засудженого до пробаційного нагляду ОСОБА_4 такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Строк покарання у вигляді пробаційного нагляду та покладених на ОСОБА_4 обов`язків обчислювати з дня постановки його на облік уповноваженим органом з питань пробації.
Роз`яснити ОСОБА_4 , що в разі ухилення його від відбування покарання у виді пробаційного нагляду, уповноважений орган з питань пробації надсилає матеріали до органів Національної поліції для вирішення питання про притягнення до кримінальної відповідальності відповідно до ст. 389 КК України.
Речові докази по справі: флеш-накопичувач з вмістом відеозаписів, на яких відображені події, які мали місце 27.01.2026 р., DVD-R диск з серійним номером 202509000192741 фірми виробника "Alerus" з надписом "Решетило", на якому містяться відеозаписи від 23.03.2026 зі службового персонального нагрудного відеореєстратора (боді кмери) поліцейського СРПП ВП №2 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 за участю ОСОБА_4 , копію постанови ЕГА №1997852 по справі про адміністративне правопорушення за ст.183 КУпАП на 1 арк., копії журналу обліку видачі, повернення портативного відеореєстратора та карт пам`яті, копіювання цифорової інформації на 3 арк. - залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Татарбунарський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, засудженим у той самий строк з моменту вручення копії вироку.
Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1