РІШЕННЯ
Іменем України

18 червня 2026 року 
м. Київ
справа №990/511/25
адміністративне провадження № П/990/511/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Бучик А.Ю., Кравчука В.М., Рибачука А.І., Стародуба О.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу № 990/511/25 за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправним та часткове скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, 
ВСТАНОВИВ:
І. ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ
1. 20 жовтня 2025 року до Верховного Суду як суду першої інстанції надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі також - відповідач, ВККС України), у якому позивачка просить:
визнати протиправним та скасувати рішення ВККС України від 19 вересня 2025 року № 173/зп-25 «Про затвердження кодованих та декодованих результатів тестування когнітивних здібностей та про призначення четвертого етапу кваліфікаційного іспиту (виконання практичного завдання зі спеціалізації відповідного суду) для кандидатів на посаду судді місцевого суду та суддів, які виявили намір бути переведеними до іншого місцевого суду» в частині затвердження кодованих та декодованих результатів тестування когнітивних здібностей ОСОБА_1 ;
зобов`язати ВККС України поновити ОСОБА_1 участь у доборі кандидатів на посаду судді місцевого суду, шляхом проведення повторного тестування когнітивних здібностей у межах зазначеного конкурсу.
ІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ВІДПОВІДАЧА
2. В обґрунтування позовної заяви позивачка вказує, що рішення ВККС від 19 вересня 2025 року № 173/зп-25 є протиправним, оскільки тестування когнітивних здібностей було проведено з порушенням вимог статей 70, 71, 74 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII) та Положення про порядок складання кваліфікаційного іспиту та методику оцінювання кандидатів, затвердженого рішенням ВККС № 185/зп-24 від 19 червня 2024 року (далі - Положення). Вона вказує, що зміст тестів, методика їх оцінювання, програмне забезпечення та характеристика завдань не були офіційно затверджені та доведені до кандидатів, а використана комп`ютерна програма, розроблена ТОВ «ХГР Україна», діяла непрозоро і без підтверджених даних про алгоритм оцінювання, що суперечить принципам законності, визначеності та неприпустимості делегування владних повноважень іншим суб`єктам.
3. Позивачка наголошує, що фактичні умови тестування не відповідали оприлюдненим матеріалам ВККС: структура і складність завдань істотно відрізнялися від заявлених, окремі завдання допускали декілька правильних відповідей, тривалість та формат тесту не відповідали інформації в Положенні. На її переконання, це поставило кандидатів у нерівні умови та унеможливило об`єктивне оцінювання когнітивних здібностей. Крім того, позивачці не було забезпечено права на ознайомлення з власними відповідями та деталізованими результатами тестування, що прямо порушує пункт 4.15 Положення № 185/зп-24 та позицію Верховного Суду, висловлену у рішенні від 16 вересня 2025 року у справі № 990/59/25.
4. Позивачка підкреслює, що всі інші етапи кваліфікаційного іспиту вона склала успішно, що підтверджено рішеннями ВККС № 151/зп-25, № 154/зп-25 та № 156/зп-25, тоді як результат 31,03 бала є необґрунтованим і таким, що може бути наслідком технічних помилок або неналежної процедури оцінювання. У сукупності це, на її думку, свідчить про порушення ВККС принципів об`єктивності, прозорості та передбачуваності добору та незаконне позбавлення її можливості продовжити участь у конкурсі на посаду судді місцевого суду.
5. Відповідач позовні вимоги не визнав. ВККС стверджує, що рішення № 173/зп-25 є законним, оскільки позивачка не набрала встановлений Комісією середній допустимий бал (33 бали), передбачений статтею 74 Закону № 1402-VIII і Положенням. Комісія вказує, що всі етапи кваліфікаційного іспиту, включаючи тестування когнітивних здібностей, були призначені та проведені відповідно до затверджених ВККС рішень № 105/зп-25, № 162/зп-25 та № 173/зп-25, а бібліотека тестів та програмне забезпечення розроблені й перевірені у встановленому порядку.
6. ВККС заперечує доводи позивача щодо непрозорості чи непередбачуваності процедури, наголошуючи, що Закон не вимагає оприлюднення переліку питань когнітивного тестування, а інформація про структуру тесту, методику оцінювання та типові питання була оприлюднена завчасно. Тестові завдання та відповіді не підлягають розкриттю відповідно до пункту 2.19 Положення та Закону «Про доступ до публічної інформації», натомість позивачу було надано звіт із результатами її тестування.
7. ВККС також зазначає, що посилання позивачки на практику Верховного Суду є нерелевантним, оскільки стосуються процедури тестування кандидатів за допомогою іншого програмного забезпечення («Psymetrics»), тоді як у доборі, участь у якому брала позивачка, використовується унікальна бібліотека, розроблена ТОВ «ХГР Україна». Незгода позивачки з результатами тесту не свідчить про їх недостовірність, а вимога повторного тестування суперечить принципам рівності та об`єктивності конкурсу. Тому відповідач просить відмовити у задоволенні позову.
8. У відповідь на відзив ВККС України позивачка вказала, що ВККС не спростувала ключові доводи позову щодо неналежної якості та валідності тестів когнітивних здібностей, оскільки жодних доказів, які підтверджують професійну компетентність ТОВ «ХГР Україна» у розробці психометричних інструментів, належне проведення дворівневої перевірки, повноцінне пілотне тестування бібліотеки із 240 завдань не надано. Відповідь позивачки підкреслює, що компанія, яка за КВЕД здійснює діяльність у сфері працевлаштування і має лише чотири співробітники, фактично не здатна розробити валідний психометричний інструмент такого масштабу, а ВККС не надала жодних підтверджень про відповідність цього інструмента вимогам статті 74 Закону № 1402-VIII та пунктів 1.3, 2.4 Положення. 
9. Крім того, позивачка наголошує, що ВККС порушила встановлені законом принципи прозорості, відкритості та права на доступ до інформації, оскільки не забезпечила можливості ознайомлення з конкретними питаннями та відповідями, чим порушила пункт 4.15 Положення та статтю 70 Закону № 1402-VIII. Посилання ВККС на обмеження доступу через статус «службової інформації» позивачка вважає безпідставним. Вона вказує, що відповідач не виконав процесуальний обов`язок доведення правомірності оскаржуваного рішення, передбачений статтею 77 КАС України, а відсутність доказів достовірності результатів тестування свідчить про протиправність рішення ВККС № 173/зп-25 та необхідність його скасування з поновленням її участі у доборі.
10. 12 червня 2026 року від позивачки надійшли додаткові пояснення, у яких вона повторно зазначила про відсутність можливості ознайомитися зі змістом тестових завдань та перевірити правильність оцінювання результатів тестування когнітивних здібностей, поставила під сумнів належність ТОВ «ХГР Україна» як розробника тестових завдань, валідність та надійність використаного тестового інструменту, а також відповідність програмного забезпечення вимогам законодавства у сфері захисту інформації. Крім того, позивачка стверджувала, що відповідач не надав належних доказів на підтвердження правомірності процедури тестування та обґрунтованості оскаржуваного рішення.
ІІІ. КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ
11. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 жовтня 2025 року для розгляду цієї справи визначено такий склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач) Берназюк Я.О., суддя Бучик А.Ю., суддя Кравчук В.М., суддя Рибачук А.І., суддя Стародуб О.П.
12. Ухвалою Верховного Суду від 22 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі № 990/511/25 за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправним та часткове скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії та призначено вказану справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами колегією суддів у складі п`яти суддів.
IV. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ, ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
13. Перевіривши матеріали справи, взявши до уваги пояснення учасників справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Верховний Суд встановив таке.
14. Рішенням Комісії від 11 грудня 2024 року № 366/зп-24 оголошено добір кандидатів на посаду судді місцевого суду з урахуванням 1800 прогнозованих вакантних посад суддів у місцевих судах та затверджено текст відповідного оголошення (за посиланням: https://www.vkksu.gov.ua/doc/pro-ogoloshennya-doboru-na-posadu-suddi-miscevogo-sudu). 
15. Рішенням Комісії від 12 травня 2025 року № 105/зп-25 призначено кваліфікаційний іспит для кандидатів на посаду судді місцевого суду та суддів, які виявили намір бути переведеними до іншого місцевого суду, і визначено черговість етапів його проведення: перший етап - тестування знань з історії української державності; другий етап - тестування загальних знань у сфері права та знань зі спеціалізації відповідного суду; третій етап - тестування когнітивних здібностей; четвертий етап - виконання практичного завдання зі спеціалізації відповідного суду. Цим же рішенням визначено прохідні бали кожного етапу кваліфікаційного іспиту з урахуванням кількості посад, щодо яких оголошено добір. Прохідний бал третього етапу (тестування когнітивних здібностей) визначено як 55 відсотків максимально можливого бала, з обмеженням кількості кандидатів, які можуть бути допущені до четвертого етапу: 2 800 кандидатів для місцевих загальних судів, 400 - для місцевих адміністративних судів, 400 - для місцевих господарських судів.
16. Рішенням Комісії від 15 серпня 2025 року № 156/зп-25 затверджено кодовані та декодовані результати тестування загальних знань у сфері права та знань зі спеціалізації місцевого суду. До третього етапу кваліфікаційного іспиту - тестування когнітивних здібностей, допущено 751 кандидата на посаду судді місцевого господарського суду та суддів, які виявили намір бути переведеними до іншого місцевого господарського суду, що успішно склали тестування загальних знань у сфері права та знань зі спеціалізації місцевого господарського суду і набрали прохідний бал, у тому числі і ОСОБА_1 .
17. Рішенням Комісії від 27 серпня 2025 року № 161/зп-25 затверджено кодовані та декодовані результати тестування загальних знань у сфері права та знань зі спеціалізації місцевого загального суду. До третього етапу кваліфікаційного іспиту - тестування когнітивних здібностей, допущено 4 489 кандидатів на посаду судді місцевого загального суду та суддів, які виявили намір бути переведеними до іншого місцевого загального суду, що успішно склали тестування загальних знань у сфері права та знань зі спеціалізації місцевого загального суду і набрали прохідний бал, у тому числі і ОСОБА_1 . 
18. Рішенням Комісії від 27 серпня 2025 року № 162/зп-25 призначено тестування когнітивних здібностей у межах кваліфікаційного іспиту кандидатів на посаду судді місцевого суду та суддів, які виявили намір бути переведеними до іншого місцевого суду та визначено особливості порядку проведення тестування когнітивних здібностей та методики оцінювання його результатів у межах кваліфікаційного іспиту кандидатів на посаду судді місцевого суду та суддів, які виявили намір бути переведеними до іншого місцевого суду.
19. Також, рішенням Комісії від 27 серпня 2025 року № 162/зп-25 встановлено середній допустимий бал третього етапу кваліфікаційного іспиту (тестування когнітивних здібностей) для кандидатів на посаду судді місцевого суду та суддів, які виявили намір бути переведеними до іншого місцевого суду, який складає 55 відсотків максимально можливого бала, або 33 бали. 
20. Згідно з визначеним та оприлюдненим графіком 09, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16 та 17 вересня 2025 року Комісією проведено тестування когнітивних здібностей. Після проведеного тестування когнітивних здібностей, Комісія рішенням від 19 вересня 2025 року № 173/зп-25 затверджено кодовані та декодовані результати тестування когнітивних здібностей, допущено до четвертого етапу кваліфікаційного іспиту - виконання практичного завдання зі спеціалізації: - місцевого адміністративного суду 400 кандидатів на посаду судді місцевого адміністративного суду, що успішно склали тестування когнітивних здібностей та набрали прохідний бал; - місцевого господарського суду 411 кандидатів на посаду судді місцевого господарського суду та суддів, які виявили намір бути переведеними до місцевого господарського суду, що успішно склали тестування когнітивних здібностей та набрали прохідний бал; - місцевого загального суду 2 851 кандидата на посаду судді місцевого загального суду та суддів, які виявили намір бути переведеними до місцевого загального суду, що успішно склали тестування когнітивних здібностей та набрали прохідний бал. 
21.  ОСОБА_1 за результатами складання тестування когнітивних здібностей набрала 31,03 бала, що є нижчим за встановлений середній допустимий бал третього етапу кваліфікаційного іспиту. У зв`язку з цим вона вважається такою, що не склала тестування когнітивних здібностей, та, відповідно, не була допущена до четвертого етапу кваліфікаційного іспиту - виконання практичного завдання.
22. Вважаючи рішення ВККС № 173/зп-25, яким затверджено результат складання тестування когнітивних здібностей позивачкою 31,03 бала та фактично визначено, що вона не склала третій етап іспиту і не підлягає допуску до наступного етапу, протиправним, ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
V. ОЦІНКА СУДУ
23. Відповідно до частини другої статті 128 Конституції України призначення на посаду судді здійснюється за конкурсом, крім випадків, визначених законом.
24. Законодавче регулювання порядку добору кандидатів на посаду судді, проведення конкурсних процедур та оцінювання професійної компетентності кандидатів здійснюється Законом № 1402-VIII.
25. Відповідно до частини першої статті 92 Закону № 1402-VIII (в редакції, чинній на момент призначення та складання тестування щодо когнітивних здібностей) Вища кваліфікаційна комісія суддів України є державним колегіальним органом суддівського врядування, який на постійній основі діє у системі правосуддя України.
26. Статтею 93 Закону № 1402-VIII визначено повноваження Комісії, до яких згідно з пунктами 2, 6 частини першої цієї статті належить проведення добору кандидатів для призначення на посаду судді і затвердження порядку складання кваліфікаційного іспиту та методики оцінювання кандидатів.
27. Відповідно до пунктів 1 та 4 частини першої статті 70 Закону № 1402-VIII передбачено, що добір на посаду судді місцевого суду здійснюється в порядку, визначеному цим Законом, та, окрім іншого, включає в себе такі етапи, як оголошення добору на посаду судді та складання кваліфікаційного іспиту.
28. Статтею 71 Закону № 1402-VIII визначено, що про оголошення добору Комісія ухвалює рішення, яке оприлюднює на офіційному веб-сайті Комісії та офіційному веб-порталі судової влади України.
29. У рішенні про оголошення добору Комісія обов`язково зазначає кінцевий строк подання заяви та документів для участі у доборі, що не може бути меншим за 30 днів з дня оприлюднення рішення, а також прогнозовану кількість вакантних посад суддів, стосовно яких оголошено добір.
30. Суд звертає увагу на те, що питання складання кваліфікаційного іспиту, в тому числі і проходження тестування щодо когнітивних здібностей, регулюється статтею 74 Закону № 1402-VIII. Суд наголошує на тому, що після оголошення рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 11 грудня 2024 року № 366/зп-24 добору кандидатів на посаду судді місцевого суду до частин п`ятої та шостої статті 74 Закону № 1402-VIII вносилися зміни, які стосувалися тестування знань з історії української державності. Відтак вказані зміни не впливають на вирішення спору по суті.
31. Відповідно до частини першої статті 74 Закону № 1402-VIII кваліфікаційний іспит є атестуванням професійної компетентності кандидата на посаду судді з метою виявлення належних знань, рівня підготовки та здатності здійснювати правосуддя у відповідному суді.
32. Частинами другою-третьою статті 74 Закону № 1402-VIII передбачено, що підставою для допуску до складання кваліфікаційного іспиту є рішення Комісії.
Кваліфікаційний іспит проводиться шляхом складання анонімних тестувань та практичних завдань. Анонімне тестування проводиться щодо когнітивних здібностей, історії української державності, загальних знань у сфері права та однієї або кількох спеціалізацій суду на вибір: адміністративної, господарської та загальної (цивільної і кримінальної). Практичні завдання проводяться щодо вибраної (вибраних) кандидатом спеціалізації (спеціалізацій) суду.
Форма та зміст тестувань, практичних завдань, а також порядок їх проведення затверджуються Комісією.
33. Вища кваліфікаційна комісія суддів України не пізніше ніж за 30 днів до дня проведення кваліфікаційного іспиту оприлюднює його програму та перелік питань тестування (крім тестування щодо когнітивних здібностей) на своєму офіційному веб-сайті.
34. Частиною п`ятою статті 74 Закону № 1402-VIII визначено, що кандидат на посаду судді вважається таким, що склав кваліфікаційний іспит з вибраної спеціалізації суду, якщо він:
a. набрав не менше 75 відсотків максимально можливого бала за тестування щодо загальних знань у сфері права та відповідної спеціалізації суду;
b. набрав не менше 75 відсотків максимально можливого бала за виконання практичного завдання щодо відповідної спеціалізації суду;
c. успішно пройшов тестування щодо когнітивних здібностей та історії української державності. Успішним проходженням вважається набрання кандидатом середнього допустимого бала тестування щодо когнітивних здібностей та історії української державності, встановленого Комісією.
35. Відповідно до частини шостої статті 74 Закону № 1402-VIII Комісія встановлює прохідний бал кваліфікаційного іспиту, який не може бути нижчим за 75 відсотків максимально можливого бала за відповідне тестування (крім тестування щодо когнітивних здібностей та історії української державності) та виконання практичного завдання кваліфікаційного іспиту.
36. Зазначена норма встановлює мінімально можливий прохідний бал (75 відсотків максимально можливого бала) за тестування щодо загальних знань у сфері права та відповідної спеціалізації суду та виконання практичного завдання кваліфікаційного іспиту.
37. Під час добору прохідний бал для кандидатів встановлюється з урахуванням кількості посад, щодо яких оголошено добір.
38. Крім того, питання складання та оцінювання кваліфікаційного іспиту регулюється Положенням № 185/зп-24, яке визначає організаційно-правові засади підготовки та проведення кваліфікаційного іспиту, форму та зміст тестувань, практичних завдань, методику оцінювання результатів іспиту під час добору на посаду судді місцевого суду, кваліфікаційного оцінювання та у зв`язку з наміром судді бути переведеним до іншого місцевого суду, а також засади формування рейтингу і резерву кандидатів на посаду судді місцевого суду.
39. Відповідно до пункту 1.3 Положення № 185/зп-24 Завданнями іспиту є встановлення відповідності учасника вимогам до посади судді відповідного рівня та спеціалізації за критерієм професійної компетентності та, зокрема, наступними показниками: когнітивні здібності встановлюються за сукупністю таких складових (пункт 1.3.1): логічне мислення (вміння та навички визначати причинно-наслідкові зв`язки, закономірності та характеристики предметів, явищ і процесів за сукупністю їх ознак (пункт 1.3.1.1); вербальне мислення (уміння та навички визначати важливі дані, розуміти складні тексти, виокремлювати основне від другорядного, а також формулювати правильні висновки за результатами аналізу отриманої інформації (пункт 1.3.1.2).
40. Згідно з положеннями пунктів 2.2-2.5 Положення № 185/зп-24 зміст тестувань і практичних завдань визначається програмою іспиту. Таксономічна характеристика тестування визначає питому вагу дисциплін програми етапу іспиту в тестуванні. Питома вага розділу програми етапу іспиту - відсоткове співвідношення кількості тестових запитань з відповідної дисципліни до загальної кількості запитань тестування. Проєкти програм етапів іспиту, таксономічні характеристики тестувань та завдання іспиту розробляються Національною школою суддів України або самостійно Комісією. До виконання цих заходів може бути залучено інших фахівців. Програми етапів іспиту (крім тестування щодо когнітивних здібностей), таксономічні характеристики тестувань для відповідного етапу іспиту (крім тестування щодо когнітивних здібностей) затверджуються Комісією та оприлюднюються на офіційному вебсайті Комісії не пізніше ніж за 30 днів до дня проведення відповідного етапу іспиту.
41. Перелік питань тестування (крім тестування щодо когнітивних здібностей) оприлюднюється на офіційному вебсайті Комісії не пізніше ніж за 30 днів до дня проведення відповідного етапу іспиту (пункт 2.15 Положення № 185/зп-24).
42. Відповідно до пункту 2.6 Положення № 185/зп-24 форма тестового завдання - закрите завдання, що складається з основи (текст запитання) та чотирьох варіантів відповідей, серед яких лише один є правильним (ключ), а три є неправильними (дистрактори).
43. Пунктом 6.1 розділу 6 Положення визначено стадії встановлення результатів іспиту, зокрема, затвердження кодованих та декодованих результатів кожного етапу іспиту.
44. Згідно з підпунктом 6.3.2 пункту 6.3 розділу 6 Положення у рішенні про затвердження кодованих результатів етапу іспиту зазначається, зокрема, результат етапу іспиту («успішно складено» або «не складено»).
45. Підпунктом 6.3.3 пункту 6.3 розділу 6 Положення встановлено, що учасник визнається таким, що успішно склав тестування когнітивних здібностей та історії української державності, у разі набрання встановленого Комісією середнього допустимого та більшого бала тестування.
46. Відповідно до підпункту 6.3.4 пункту 6.3 розділу 6 Положення учасник визнається таким, що не склав етап іспиту, у разі: набрання менше 75 відсотків від максимально можливого бала за тестування загальних знань у сфері права та з відповідної спеціалізації суду, а також за виконання практичного завдання з відповідної спеціалізації суду; набрання менше середнього допустимого бала за результатами тестування когнітивних здібностей та історії української державності; відмови від складання іспиту; порушення порядку складання іспиту, що рішенням Комісії визнано істотним; неявки на етап іспиту.
47. Відповідно до пункту 6.8. розділу 6 Положення прохідний бал за тестування когнітивних здібностей та історії української державності - середні допустимі бали тестувань, встановлені Комісією.
48. Прохідний бал іспиту в межах добору на посаду судді місцевого суду визначається з урахуванням кількості посад, на які оголошено добір.
49. Суд вказує на те, що Комісія виконала свій обов`язок та встановила середній допустимий та прохідний бал з тестування щодо когнітивних здібностей, який би дозволяв кандидату бути допущеним до наступного етапу та продовжувати брати участь у доборі з урахуванням положень абзацу 2 частини шостої статті 74 Закону № 1402-VIII. При цьому, слід зазначити, що позивачка не зазначає, а Суд не встановив порушень Комісії під час визначення прохідного бала для успішного проходження тестування щодо когнітивних здібностей.
50. Аналіз наведених норм Закону № 1402-VIII та Положення № 185/зп-24 свідчить про те, що тестування щодо когнітивних здібностей є самостійним етапом кваліфікаційного іспиту, який має власну мету, предмет оцінювання та особливості правового регулювання. Таке тестування спрямоване не на перевірку рівня спеціальних юридичних знань кандидата, а на оцінювання його когнітивних характеристик, необхідних для здійснення правосуддя. Як передбачено пунктом 1.3 Положення № 185/зп-24, когнітивні здібності встановлюються за сукупністю складових, які характеризують логічне та вербальне мислення особи, її здатність аналізувати інформацію, встановлювати причинно-наслідкові зв`язки, виявляти закономірності, формулювати висновки та приймати обґрунтовані рішення.
51. На відміну від інших етапів кваліфікаційного іспиту, законодавством для тестування щодо когнітивних здібностей установлено окремий порядок визначення змісту тестування, формування тестових завдань, оприлюднення інформації про тестування та оцінювання його результатів. Зокрема, Закон № 1402-VIII та Положення № 185/зп-24 передбачають особливості щодо затвердження програм такого тестування, формування тестових завдань, оприлюднення відповідної інформації та визначення критеріїв успішного проходження цього етапу кваліфікаційного іспиту.
52. Наведені положення законодавства становлять нормативну основу спірних правовідносин та підлягають застосуванню під час оцінки доводів сторін і встановлених у справі обставин.
53. Вирішуючи цей спір, Суд виходить із того, що оцінювання когнітивних здібностей кандидата на посаду судді у межах кваліфікаційного іспиту належить до повноважень Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, які реалізуються відповідно до процедури, встановленої Законом № 1402-VIII та прийнятими на його виконання нормативними актами.
54. Здійснюючи судовий контроль за рішеннями Комісії у цій категорії спорів, суд перевіряє, чи діяла ВККС України на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а також чи відповідає оскаржуване рішення критеріям правомірності, встановленим частиною другою статті 2 КАС України. Водночас судовий контроль не передбачає підміну Комісії при здійсненні нею дискреційних повноважень щодо організації та проведення кваліфікаційного іспиту або самостійного визначення судом рівня когнітивних здібностей кандидата. Предметом перевірки у цій справі є насамперед дотримання встановленої законом процедури проведення тестування та наявність чи відсутність порушень, які могли вплинути на його результати.
55. Такий підхід узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 04 березня 2026 року у справі № 990/464/25.
56. Такий висновок узгоджується з підходами, сформульованими у практиці європейських судових інституцій щодо оцінки процедур добору та призначення суддів.Європейський суд з прав людини у рішенні від 25 вересня 2025 року у справі «Roman Ivanovych Bregey v. Ukraine» (заява № 40066/18, пп. 15- 16, 18- 21, 26- 28) зазначив, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод не гарантує як такого права на конкурсну процедуру, призначення чи просування суддів і кандидатів на суддівські посади; водночас, якщо відповідна процедура та процесуальні права її учасника передбачені національним правом, судовий контроль має стосуватися реального, серйозного та безпосереднього впливу оскаржуваного рішення на права особи. Подібний підхід до значення об`єктивних процедурних правил у сфері добору суддів простежується у рішенні Великої палати Суду Європейського Союзу від 29 липня 2024 року у справі «Virgilijus Valancius v Lietuvos Respublikos Vyriausybe» (C-119/23, ECLI:EU:C:2024:653, пункти 45- 54, 58, 63-65), у якому наголошено, що матеріальні умови та процедурні правила добору суддів мають бути такими, щоб усувати обґрунтовані сумніви щодо незалежності, професійної придатності та об`єктивності процедури, а наявність попередньо визначених критеріїв і залучення фахової оцінки може слугувати гарантією такої об`єктивності. 
57. З огляду на це Суд у цій справі перевіряє не доцільність обраного ВККС України інструменту оцінювання і не правильність кожного тестового завдання по суті, а те, чи були правила тестування визначені наперед, чи застосовувалися вони однаково до всіх учасників, чи було позивачці надано передбачений правовим регулюванням обсяг інформації про її результат і чи доведено наявність істотного порушення, яке могло вплинути на цей результат.
58. Одним із основних доводів позивачки є те, що ВККС України під час організації та проведення тестування щодо когнітивних здібностей не виконала покладений на неї частиною третьою статті 74 Закону № 1402-VIII обов`язок щодо затвердження форми та змісту тестувань.
59. На думку ОСОБА_1 , передбачене наведеною нормою повноваження Комісії щодо затвердження форми та змісту тестувань охоплює не лише визначення структури, формату та порядку проведення тестування, а й затвердження конкретного переліку тестових завдань, які використовуються для оцінювання когнітивних здібностей кандидатів на посаду судді. Позивачка вважає, що відсутність затвердженого Комісією переліку таких завдань свідчить про порушення вимог статті 74 Закону № 1402-VIII та ставить під сумнів законність проведеного тестування і його результатів.
60. Оцінюючи наведені доводи, Суд виходить із такого.
61. Положеннями статті 74 Закону № 1402-VIII встановлено, що форма та зміст тестувань, практичних завдань, а також порядок їх проведення затверджуються Комісією (частина третя вказаної статті). ВККС України не пізніше ніж за 30 днів до дня проведення кваліфікаційного іспиту оприлюднює його програму та перелік питань тестування (крім тестування щодо когнітивних здібностей) на своєму офіційному веб-сайті (частина четверта статті 74 Закону № 1402-VIII).
62. Згідно з пунктом 5.4 розділу 5 Положення №185/зп-24 методика оцінювання результатів тестування когнітивних здібностей визначається окремим рішенням Комісії. Пунктом 8.4 розділу 8 цього Положення встановлено, що особливості порядку проведення тестування когнітивних здібностей також визначаються окремими рішеннями Комісії.
63. Таким чином, нормативне регулювання тестування когнітивних здібностей передбачає спеціальний порядок визначення змісту такого тестування, особливостей його проведення та оцінювання результатів, який відрізняється від порядку проведення інших етапів кваліфікаційного іспиту.
64. Суд звертає увагу на те, що абзац четвертий частини третьої статті 74 Закону №1402-VIII містить вимогу щодо затвердження форми та змісту тестувань, практичних завдань, а також порядку їх проведення. Водночас наведена норма не містить вимоги щодо затвердження Комісією конкретного переліку тестових завдань, які будуть використовуватися під час тестування когнітивних здібностей. Навпаки, частина четверта статті 74 Закону №1402-VIII прямо передбачає, що Комісія оприлюднює програму та перелік питань тестування, крім тестування щодо когнітивних здібностей. Вказане законодавче регулювання кореспондується з положеннями пунктів 2.4, 2.5 розділу 2, пункту 5.4 розділу 5 та пункту 8.4 розділу 8 Положення №185/зп-24.
65. За такого правового регулювання Суд дійшов висновку, що вимоги щодо затвердження та оприлюднення Комісією повного переліку тестових завдань не поширюються на тестування когнітивних здібностей. Аналогічний підхід застосовано Верховним Судом у рішенні від 10 червня 2026 року у справі №990/470/25.
66. У справі, що розглядається, Судом встановлено, що рішенням Комісії від 29 січня 2025 року № 29/зп-25 «Про здійснення організаційних заходів щодо проведення кваліфікаційного іспиту кандидатів на посаду судді місцевого суду та суддів, які мають намір бути переведеними до іншого місцевого суду» було затверджено: програму іспиту та таксономічну характеристику анонімного тестування з історії української державності для проведення кваліфікаційного іспиту кандидатів на посаду судді місцевого суду та суддів, які мають намір бути переведеними до іншого місцевого суду (додаток 1); програму іспиту та таксономічну характеристику анонімного тестування загальних знань у сфері права та з кожної спеціалізації суду (адміністративної, господарської, загальної) для проведення кваліфікаційного іспиту кандидатів на посаду судді місцевого суду та суддів, які мають намір бути переведеними до іншого місцевого суду (додаток 2), а також оприлюднено на офіційному сайті Комісії довідкову інформацію про зміст анонімного тестування когнітивних здібностей кандидатів на посаду судді місцевого суду та суддів, які мають намір бути переведеними до іншого місцевого суду (додаток 3 до вказаного рішення).
67. Згідно з положеннями додатку 3 до вказаного рішення Комісії від 29 січня 2025 року № 29/зп-25 тестування когнітивних здібностей включає в себе два аспекти: тестування вербального мислення (здатність опрацьовувати текстову інформацію; уважність при роботі з текстами різного рівня складності; вміння розуміти заплутані текстові конструкції, в тому числі в нормативно- правових актах; вміння робити обґрунтовані висновки на підставі наданої інформації; вміння відрізняти важливе від другорядного); тестування логічного мислення (вміння виявляти закономірності; побудова причинно-наслідкового зв`язку та алгоритмів вирішення завдань; здатність характеризувати предмети, явища та процеси через сукупність їх суттєвих ознак). «Тестування логічного мислення» має досить широке тлумачення та включає багато аспектів того, що прийнято вважати «логікою», та включає дві складові: абстрактне мислення; логічне мислення. 
68. При цьому у вказаному додатку також розкрито зміст вказаних понять, зміст та структуру кожного завдання, їх оцінку. Тобто, визначено переліки типових питань вербального, абстрактного, логічного блоків тестування, а також вказано, що кожному учаснику буде запропоновано 40 запитань з тестування когнітивних здібностей.
69. Таким чином, у додатку 3 до рішення Комісії від 29 січня 2025 року № 29/зп-25 було зазначено повну інформацію (з поясненнями до кожного блоку завдань) про зміст анонімного тестування когнітивних здібностей кандидатів на посаду судді місцевого суду та суддів, які мають намір бути переведеними до іншого місцевого суду, яку було оприлюднено на офіційному сайті Комісії.
70. Аналогічний підхід висловлений Верховним Судом у рішенні від 20 квітня 2026 року у справі № 990/492/25.
71. Крім того, Суд звертає увагу, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 березня 2026 року у справі № 990/464/25 викладено правову позицію, відповідно до якої сама по собі відсутність доступу до матеріалів тестування або незгода з його результатами не свідчить про порушення процедури добору, якщо такі умови є однаковими для всіх учасників та не встановлено істотних порушень, які вплинули на результат оцінювання.
72. Вказане у сукупності свідчить про те, що позивачка завчасно була обізнана про умови добору, визначені Комісією, зокрема про зміст, структуру та порядок проведення анонімного тестування когнітивних здібностей кандидатів на посаду судді місцевого суду та суддів, які мають намір бути переведеними до іншого місцевого суду, а також про критерії успішного проходження цього етапу кваліфікаційного іспиту.
При цьому ані положення статті 74 Закону № 1402-VIII, ані приписи Положення № 185/зп-24 не встановлюють обов`язку Комісії затверджувати або оприлюднювати конкретний перелік тестових завдань для тестування когнітивних здібностей. Натомість законодавець передбачив для цього виду тестування спеціальне правове регулювання, яке відрізняється від порядку проведення інших етапів кваліфікаційного іспиту.
73. За таких обставин Суд не знаходить підстав для висновку про порушення Комісією вимог статті 74 Закону № 1402-VIII через незатвердження або неоприлюднення конкретного переліку тестових завдань для тестування когнітивних здібностей.
74. Оцінюючи доводи позивачки щодо неналежної організації тестування когнітивних здібностей, неналежності ТОВ «ХГР Україна» як розробника тестових завдань та відсутності належного підтвердження якості використаного тестового інструменту, Суд виходить із такого.
75. Як установлено судом, рішенням ВККС України від 12 червня 2024 року № 170/зп-24 (у редакції рішення Комісії від 21 серпня 2024 року № 259/зп-24 зі змінами) затверджено Базові вимоги щодо надання послуг із розробки бібліотеки тестових завдань для тестування когнітивних здібностей під час кваліфікаційного іспиту та визначено кваліфікаційні критерії до розробника тестів, зокрема наявність документально підтвердженого досвіду виконання аналогічного за предметом закупівлі договору (договорів).
76. Відповідно до пункту 2.4 Положення № 185/зп-24 проєкти програм етапів іспиту, таксономічні характеристики тестувань та завдання іспиту розробляються Національною школою суддів України або самостійно Комісією. До виконання цих заходів можуть бути залучені інші фахівці.
77. Отже, нормативне регулювання прямо передбачає можливість залучення Комісією інших осіб та спеціалістів до розроблення інструментів оцінювання, які використовуються під час проведення кваліфікаційного іспиту.
78. З матеріалів справи, наданих на виконання ухвали про витребування доказів, вбачається, що за результатами проведення процедури публічної закупівлі переможцем на розробку бібліотеки тестових завдань для тестування когнітивних здібностей визначено ТОВ «ХГР Україна», з яким 13 вересня 2024 року укладено договір № 70 про надання послуг із розробки бібліотеки тестових завдань для тестування когнітивних здібностей під час кваліфікаційного іспиту.
79. На виконання умов зазначеного договору ТОВ «ХГР Україна» передало Комісії бібліотеку тестових завдань когнітивних здібностей, розроблену відповідно до затверджених Комісією базових вимог.
80. При цьому Суд звертає увагу, що саме Комісія визначила вимоги до майбутньої бібліотеки тестових завдань, критерії до її розробника, порядок проведення тестування та методику оцінювання його результатів. ТОВ «ХГР Україна» не здійснювало нормативного регулювання процедури кваліфікаційного іспиту та не наділялося повноваженнями щодо визначення правил проведення тестування чи оцінювання його результатів, а виконувало роботи в межах укладеного договору відповідно до вимог, попередньо встановлених ВККС України.
81. Аналогічний підхід викладений у рішенні Верховного Суду від 10 червня 2026 року у справі № 990/470/25, в якому суд дійшов висновку, що залучення ВККС України зовнішнього виконавця для розроблення бібліотеки тестових завдань саме по собі не свідчить про порушення процедури добору, якщо таке залучення здійснено відповідно до встановлених Комісією вимог та в межах її повноважень.
82. Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 березня 2026 року у справі № 990/464/25 зроблено висновок про те, що питання правомірності проведення процедур закупівель, визначення виконавця робіт або належності виконання ним договірних зобов`язань не входять до предмета доказування у спорах щодо результатів кваліфікаційного іспиту. Велика Палата Верховного Суду також зазначила, що доводи учасників добору щодо неналежності розробника тестових завдань або сумнівів у якості тестових матеріалів повинні бути конкретизованими та підтверджуватися належними доказами, які свідчать про вплив відповідних обставин на результати оцінювання.
83. Водночас у цій справі доводи позивачки зводяться переважно до висловлення сумнівів щодо належності ТОВ «ХГР Україна» як розробника бібліотеки тестових завдань, якості створеного ним тестового інструменту та окремих аспектів організації тестування. Проте позивачка не надала належних і допустимих доказів, які б свідчили про некоректну роботу програмного забезпечення, дефектність конкретних тестових завдань, порушення затверджених Комісією процедур або інші обставини, які могли вплинути на отриманий нею результат тестування.
84. За таких обставин Суд не вбачає підстав для висновку про те, що залучення ТОВ «ХГР Україна» до розробки бібліотеки тестових завдань або використання створеного ним тестового інструменту свідчить про протиправність процедури тестування когнітивних здібностей чи оскаржуваного рішення Комісії.
85. Стосовно доводів позивачки щодо належності психометричної перевірки розробленого тестового інструменту, колегія суддів вказує таке. 
86. Як установлено Судом, ще на етапі затвердження Базових вимог щодо надання послуг із розробки бібліотеки тестових завдань для тестування когнітивних здібностей ВККС України під час формування вимог до розробки бібліотеки тестових завдань передбачила необхідність проведення психометричної перевірки тестового інструменту, зокрема оцінки його валідності, надійності та інших психометричних характеристик.
87. З наданих відповідачем документів убачається, що після розроблення бібліотеки тестових завдань було проведено двоетапне пілотне тестування із залученням референтної групи осіб, до складу якої входили помічники суддів, працівники судів та прокурори. За результатами такого тестування підготовлено психометричний звіт, у якому здійснено аналіз складності тестових завдань, їх дискримінативності, внутрішньої узгодженості та інших статистичних показників.
88. Крім того, матеріали справи свідчать, що за результатами проведеного аналізу із бібліотеки тестових завдань були виключені завдання, які не відповідали встановленим критеріям якості, а надійність тестового інструменту оцінювалася за допомогою коефіцієнта Альфа Кронбаха, який становив 0,88. Також здійснювалася оцінка конструктної валідності шляхом співставлення результатів тестування із результатами міжнародних психометричних інструментів компанії Psytech International.
89. Таким чином, наявні у справі докази підтверджують не лише факт проведення психометричної перевірки бібліотеки тестових завдань, а й те, що така перевірка охоплювала основні психометричні характеристики, на відсутність яких посилається позивачка.
90. При цьому Суд звертає увагу, що позивачка не надала жодного альтернативного психометричного дослідження, експертного висновку або інших належних доказів, які б спростовували результати проведеної перевірки, свідчили про недостовірність отриманих показників або підтверджували невідповідність використаних методів загальновизнаним підходам до оцінювання когнітивних тестів.
91. Фактично доводи позивачки про неналежність психометричної перевірки ґрунтуються на припущеннях щодо недостатності проведеного аналізу та незгоді з висновками, викладеними у відповідних звітах, що саме по собі не може свідчити про недостовірність або неналежність проведеної валідизації.
92. Суд також відхиляє доводи позивачки щодо нерепрезентативності вибірки учасників пілотного тестування, відсутності достатньої стандартизації тестового інструменту та неналежності використаних психометричних методів. Такі твердження не підтверджені жодними експертними висновками або іншими доказами, які б дозволяли Суду поставити під сумнів результати проведеного психометричного аналізу. Натомість надані відповідачем документи свідчать про проведення апробації тестових завдань та оцінювання їх основних психометричних характеристик до початку їх використання під час кваліфікаційного іспиту.
93. Аналогічний підхід викладений Верховним Судом у рішенні від 10 червня 2026 року у справі №990/470/25, де Суд, оцінюючи доводи щодо відсутності належної валідизації тестування когнітивних здібностей, врахував результати двоетапного пілотного тестування, психометричного аналізу бібліотеки тестових завдань, оцінки її надійності та валідності, а також дійшов висновку про відсутність підстав вважати сумнівною якість використаного тестового інструменту за відсутності належних доказів протилежного.
94. Отже, наявні у справі докази свідчать, що до початку проведення тестування когнітивних здібностей бібліотека тестових завдань пройшла апробацію та психометричну перевірку, результати якої були враховані під час формування остаточного набору тестових завдань. Позивачкою не доведено ані відсутності такої перевірки, ані її неналежності, ані того, що будь-які недоліки психометричного аналізу могли вплинути на отриманий нею результат тестування. За таких обставин наведені доводи не спростовують правомірності оскаржуваного рішення Комісії.
95. Стосовно доводів позивачки щодо ненадання Комісією матеріалів тестування когнітивних здібностей, зокрема текстів тестових завдань, варіантів відповідей, ключів та інших матеріалів, які, на думку позивачки, є необхідними для перевірки правильності оцінювання результатів тестування та здійснення ефективного судового захисту, Суд виходить із такого.
96. Відповідно до частини другої статті 70 Закону № 1402-VIII ВККС України забезпечує прозорість та відкритість добору на посаду судді.
97. Згідно з пунктом 4.15 розділу 4 Положення № 185/зп-24 учасник має право на ознайомлення з інформацією про власні відповіді на запитання тесту (бланком відповідей), зошитом для виконання практичного завдання та всіма оцінками за результатами складання ним іспиту (без інформації про оцінювачів).
98. Судом установлено, що після звернення позивачки ВККС України надала їй звіт про результати тестування когнітивних здібностей, який містив інформацію щодо блоку запитань, унікального номера запитання, обраної учасником відповіді, а також відомості про правильність або неправильність такої відповіді. Вказаний звіт було надано позивачці на її запит після затвердження результатів тестування когнітивних здібностей.
99. Суд бере до уваги, що наданий позивачці звіт не містив текстів тестових завдань, варіантів відповідей, ключів та дистракторів, а містив відомості про блок запитання, унікальний номер запитання, обрану учасником відповідь та інформацію про правильність або неправильність такої відповіді. Однак сама по собі обставина ненадання позивачці повного змісту тестових завдань не свідчить про порушення Комісією вимог Закону № 1402-VIII або Положення № 185/зп-24, оскільки чинне правове регулювання не встановлює обов`язку ВККС України надавати учасникам добору основи тестових завдань, дистрактори, ключі чи повний доступ до бібліотеки тестових матеріалів.
100. Суд погоджується з тим, що інтерес учасника добору до перевірки правильності результатів складеного ним тестування є легітимним та пов`язаний із реалізацією права на ефективний судовий захист. Водночас такий інтерес не є тотожним праву на отримання повного доступу до змісту тестових завдань, дистракторів, ключів відповідей чи інших матеріалів, які становлять складові тестового інструменту. За відсутності прямої правової норми, яка б передбачала обов`язок Комісії розкривати відповідні матеріали учасникам добору, їх надання могло б поставити під загрозу збереження цілісності та придатності тестового інструменту для подальшого використання, а також вплинути на забезпечення рівних умов участі у процедурах добору та оцінювання для всіх кандидатів.
101. Верховний Суд у рішенні від 20 квітня 2026 року у справі № 990/492/25 зазначив, що навіть у випадку, коли учасник добору вважає наданий Комісією обсяг інформації недостатнім для перевірки результатів тестування, такі обставини самі по собі не можуть бути підставою для скасування рішення про затвердження результатів тестування за відсутності доказів неправильності визначення результатів оцінювання або інших істотних порушень процедури проведення тестування.
102. Аналогічний підхід викладено Верховним Судом у рішенні від 10 червня 2026 року у справі № 990/470/25, в якому зазначено, що право учасника на ознайомлення з інформацією про власні відповіді не тотожне праву на доступ до повного змісту тестових завдань, дистракторів та ключів, а Положення № 185/зп-24 такого права не встановлюють.
103. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що зміст тестових баз, які використовуються для проведення кваліфікаційного іспиту, включено до Переліку відомостей, що становлять службову інформацію у Вищій кваліфікаційній комісії суддів України, затвердженого наказом Голови Комісії від 05 квітня 2017 року № 24 (зі змінами). Отже, чинне регулювання передбачає обмеження доступу до відповідних матеріалів не лише з огляду на особливості процедури тестування, а й у зв`язку з установленим режимом доступу до такої інформації.
104. Суд враховує, що тестування когнітивних здібностей є складовою конкурсної процедури, яка проводиться щодо значної кількості учасників та передбачає подальше використання бібліотеки тестових завдань під час інших процедур оцінювання. За таких умов забезпечення конфіденційності змісту тестових завдань спрямоване на збереження придатності тестового інструменту для подальшого використання та забезпечення рівних умов для всіх учасників відповідних процедур.
105. Суд зауважує, що обмеження доступу до повного змісту тестових завдань, ключів відповідей, дистракторів та інших матеріалів тестового інструменту переслідує легітимну мету - збереження придатності бібліотеки тестових завдань для подальшого використання під час процедур добору та оцінювання, а також забезпечення рівних умов для всіх їх учасників.
106. Водночас позивачці було надано звіт про результати тестування когнітивних здібностей, який містив інформацію про блок запитання, унікальний номер кожного запитання, обрану нею відповідь та відомості щодо правильності або неправильності такої відповіді. Отже, позивачка була забезпечена інформацією про власний результат тестування в обсязі, передбаченому чинним правовим регулюванням. Наданий позивачці звіт давав змогу ідентифікувати кожне тестове завдання за його унікальним номером, зіставити обрану відповідь із результатом її оцінювання та перевірити підсумковий бал, тоді як нерозкриття повного змісту тестових завдань, варіантів відповідей і ключів є співмірним (пропорційним) із легітимною метою збереження цілісності тестової бази та рівності умов для інших учасників добору.
107. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 березня 2026 року у справі № 990/464/25 також зазначила, що сама по собі відсутність доступу учасника до матеріалів тестування або незгода з його результатами не свідчить про порушення процедури добору, якщо такі умови є однаковими для всіх учасників та не встановлено істотних порушень, які могли вплинути на результати оцінювання.
108. В контексті оцінюваних доводів, Суд вказує, що позивачка не навела конкретних обставин, які б свідчили про неправильність визначення її результату тестування когнітивних здібностей, не навела доказів наявності помилок у підрахунку отриманих балів та не надала доказів того, що будь-які дії Комісії під час проведення тестування або визначення його результатів вплинули на отриманий нею результат.
Фактично наведені доводи зводяться до незгоди позивачки з обсягом інформації, наданої Комісією після завершення тестування, та припущення про можливу наявність помилок у тестових матеріалах або процедурі оцінювання, які не підтверджені належними та допустимими доказами.
109. За таких обставин Суд доходить висновку, що наведені доводи не свідчать про порушення відповідачем вимог Закону № 1402-VIII чи Положення № 185/зп-24, не підтверджують наявності порушень під час визначення результатів тестування когнітивних здібностей позивачки та не спростовують правомірності оскаржуваного рішення Комісії.
110. Суд також відхиляє доводи позивачки про порушення принципів прозорості та відкритості добору внаслідок ненадання їй повного змісту тестових завдань та пов`язаної з ними інформації.
111. Принцип прозорості добору, закріплений у частині другій статті 70 Закону № 1402-VIII, не може тлумачитися як обов`язок Комісії розкривати учасникам усі матеріали, які використовуються під час проведення тестування когнітивних здібностей, включаючи зміст тестової бази, ключі, дистрактори або технічні особливості функціонування відповідного програмного забезпечення.
112. Як установлено судом, порядок проведення тестування когнітивних здібностей, його структура, тривалість, кількість завдань, розподіл завдань за блоками, критерії оцінювання та умови проходження цього етапу кваліфікаційного іспиту були визначені рішеннями Комісії та доведені до відома учасників до початку тестування шляхом їх оприлюднення на офіційному вебсайті ВККС України.
113. Верховний Суд у рішенні від 9 червня 2026 року у справі № 990/509/25 дійшов висновку, що чинне правове регулювання не передбачає обов`язку Комісії розкривати технічні характеристики програмного забезпечення, яке використовується для проведення тестування, зокрема його вид, тип або алгоритми функціонування. Сам по собі факт використання інформаційної системи для проведення тестування та автоматизованого підрахунку результатів не свідчить про порушення принципів прозорості чи об`єктивності, якщо такі інструменти застосовуються до всіх учасників на однакових умовах. 
114. Отже, принцип прозорості у спірних правовідносинах був забезпечений шляхом завчасного оприлюднення умов проведення тестування, його структури, порядку оцінювання та критеріїв успішного проходження відповідного етапу кваліфікаційного іспиту. Натомість нерозкриття змісту тестової бази та інших матеріалів, доступ до яких обмежений законодавством та внутрішніми актами Комісії, саме по собі не свідчить про порушення вимог статті 70 Закону № 1402-VIII.
115. Аналогічний підхід Верховний Суд висловив у рішеннях від 20 квітня 2026 року у справі №990/492/25 та від 09 червня 2026 року у справі №990/509/25.
116. Інші доводи позивачки про те, що фактичні умови тестування не відповідали оприлюдненим Комісією матеріалам, структура та складність завдань відрізнялися від заявлених, окремі тестові завдання допускали декілька правильних відповідей, тривалість і формат тестування не відповідали встановленим правилам, а отриманий результат у 31,03 бала міг бути наслідком технічних помилок, Суд також відхиляє.
117. Наведені твердження не містять належної конкретизації та не підтверджені належними і допустимими доказами. Позивачка не зазначила, які саме умови проведення тестування не відповідали оприлюдненій Комісією інформації, які конкретно завдання були сформульовані неналежним чином або допускали декілька правильних відповідей, у чому саме полягала невідповідність тривалості чи формату тестування встановленим правилам, а також яким чином такі обставини могли вплинути на визначення результатів її оцінювання.
118. Так само позивачка не надала жодних доказів існування технічних збоїв у роботі програмного забезпечення, помилок автоматизованого підрахунку результатів, втручання у процес тестування чи інших обставин, які могли б поставити під сумнів достовірність отриманого нею результату.
119. Водночас установлені судом обставини свідчать, що тестування когнітивних здібностей проводилося відповідно до рішень Комісії, які визначали його структуру, порядок проведення та критерії оцінювання, а також із використанням програмного забезпечення, яке до початку тестування пройшло відповідні випробування. Матеріали справи не містять доказів істотних порушень процедури тестування або технічних несправностей, які могли б вплинути на результати оцінювання учасників.
120. За таких обставин наведені доводи ґрунтуються переважно на припущеннях та незгоді позивачки з результатами тестування, а тому не спростовують правомірності оскаржуваного рішення Комісії.
121. Посилання позивачки на положення частини другої статті 77 КАС України також не спростовує наведених висновків Суду. У цій справі відповідачем надано документи та пояснення, які підтверджують дотримання встановленої законом процедури організації та проведення тестування когнітивних здібностей, використання розробленої та апробованої бібліотеки тестових завдань, проведення психометричної перевірки тестового інструменту, функціонування програмного забезпечення, а також результати тестування позивачки.
122. Натомість доводи позивачки щодо неналежної якості тестового інструменту, порушення процедури тестування, недостовірності результатів оцінювання або наявності технічних помилок мають переважно загальний характер, ґрунтуються на припущеннях та не підтверджені належними і допустимими доказами, які б свідчили про існування конкретного істотного порушення, здатного вплинути на результат тестування або правомірність оскаржуваного рішення Комісії.
123. Суд також враховує, що в обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на рішення Верховного Суду від 16 вересня 2025 року у справі № 990/59/25, вважаючи викладені у ньому висновки такими, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин.
124. Оцінюючи зазначені доводи, Суд зазначає, що правовідносини у справі № 990/59/25 не є подібними до правовідносин, які є предметом розгляду у цій справі. Зазначена справа стосувалася проведення тестування когнітивних здібностей у межах іншої конкурсної процедури (на посаду судді суду апеляційної інстанції), за іншого нормативного регулювання та із застосуванням іншого інструменту оцінювання (інструмент «Psymetrics»), тоді як спір у цій справі виник у зв`язку з проведенням третього етапу кваліфікаційного іспиту кандидатів на посаду судді місцевого суду та суддів, які виявили намір бути переведеними до іншого місцевого суду, відповідно до положень Закону № 1402-VIII та Положення № 185/зп-24.
125. За таких обставин посилання позивачки на рішення Верховного Суду від 16 вересня 2025 року у справі № 990/59/25 не спростовують установлених судом обставин та не впливають на висновок про правомірність оскаржуваного рішення ВККС України.
126. З урахуванням наведеного Суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог та скасування рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 19 вересня 2025 року № 173/зп-25 в оскаржуваній частині, оскільки це рішення прийняте на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією України, Законом України «Про судоустрій і статус суддів» та Положенням № 185/зп-24. У зв`язку з ненабранням позивачкою встановленого середнього допустимого бала третього етапу кваліфікаційного іспиту Комісія правомірно визнала її такою, що не склала тестування когнітивних здібностей, та не допустила до четвертого етапу кваліфікаційного іспиту - виконання практичного завдання.
127. Доводи позивачки не спростовують правомірності зазначеного рішення та не підтверджують наявності підстав для його скасування. У зв`язку з цим позовні вимоги задоволенню не підлягають.
128. Суд наголошує, що в цій категорії спорів предметом судового контролю є не повторне оцінювання когнітивних здібностей кандидата, не перевірка правильності виконання кожного тестового завдання та не визначення судом результату кваліфікаційного іспиту замість Вищої кваліфікаційної комісії суддів України. Завдання адміністративного суду полягає у перевірці того, чи діяла Комісія на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією України та законами України, чи дотрималася встановленої процедури проведення тестування та визначення його результатів, а також чи не допущено порушень, які могли вплинути на результат позивачки.
129. Оскільки під час розгляду справи Суд не встановив порушень процедури організації та проведення тестування когнітивних здібностей, визначення його результатів або інших істотних порушень, які могли б вплинути на результат позивачки, підстави для втручання суду в дискреційні повноваження Комісії відсутні.
ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ
130. Відповідно до частини першої та пункту 1 частини другої статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.
131. Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу наведених положень законодавства та доказів, наявних в матеріалах справи, Суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого адміністративного позову та відсутність підстав для його задоволення.
Висновки стосовно розподілу судових витрат
132. Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України підстави для вирішення судом питання про розподіл між сторонами судових витрат відсутні. 
На підставі викладеного та керуючись статтями 241-246, 266 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправним та часткове скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення Верховного Суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду. 

Головуючий суддя Я.О. Берназюк
Судді: А.Ю. Бучик
В.М. Кравчук
А.І. Рибачук 
О.П. Стародуб