ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

08 червня 2026 року	Справа №160/6706/26 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді	Прудника С.В. 	 	
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 в особі представника Похвалітого Анатолія Анатолійовича до відповідача-1: Кваліфікаційної комісії Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, відповідача-2: Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру про визнання протиправними та скасування рішення та наказу, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

19.03.2026 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла сформована 18.03.2026 року через систему «Електронний суд» позовна заява ОСОБА_1 в особі представника Похвалітого Анатолія Анатолійовича до відповідача-1: Кваліфікаційної комісії Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, відповідача-2: Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, в якій представник позивача просить суд:
- визнати протиправним рішення Кваліфікаційної комісії Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру у формі протоколу №2 від 26.02.2026 року в частині внесення подання щодо припинення дії кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника ОСОБА_1 (кваліфікаційний сертифікат від 21.06.2013 року №011109; 
- визнати протиправним та скасувати наказ Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру № 79-АА від 13.03.2026 року «Про позбавлення (припинення дії) кваліфікаційного сертифікату інженера-землевпорядника ОСОБА_1 »; 
- зобов`язати Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру внести до Державного реєстру сертифікованих інженерів-землевпорядників відомості про поновлення дії кваліфікаційного сертифікату інженера-землевпорядника №011109 від 21.06.2013 року сертифікованого інженера-землевпорядника Зленко Дар`ї Олександрівни; 
- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 2129,92 грн., витрати на надання правничої (правової) допомоги у розмірі 20 000 грн. 
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що є сертифікованим інженером-землевпорядником, який здійснює професійну діяльність на підставі кваліфікаційного сертифіката №011109 від 21.06.2013 року. Позивач вказує, що підставою для прийняття оскаржуваних рішень стало звернення Дніпропетровської обласної прокуратури та висновки Кваліфікаційної комісії про наявність порушень під час розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки площею 0,1500 га, кадастровий номер 1223756800:02:007:0044. На думку позивача, оскаржувані рішення прийняті без належних правових підстав, оскільки розроблена нею документація була перевірена державним кадастровим реєстратором та стала підставою для державної реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі. Позивач вважає, що відповідачами фактично здійснено повторну перевірку документації із землеустрою та зроблено висновки, які виходять за межі повноважень Кваліфікаційної комісії. Також позивач зазначає, що відповідачами не доведено наявності передбачених статтею 68 Закону України «Про землеустрій» обов`язкових умов для позбавлення кваліфікаційного сертифіката, а саме не встановлено факту порушення прав або законних інтересів фізичних осіб, юридичних осіб, держави чи територіальної громади. Крім того, позивач вказує, що оскаржувані рішення прийнято через значний проміжок часу після виготовлення технічної документації та державної реєстрації земельної ділянки, що, на її переконання, суперечить принципам правової визначеності та пропорційності.
За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.03.2026 року зазначена вище справа розподілена та 20.03.2026 року передана судді Пруднику С.В. 
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.03.2026 року вказану позовну заяву було залишено без руху через невідповідність вимогам ст. ст. 160, 161 КАС України.
У встановлений ухвалою суду від 24.03.2026 року строк позивач усунув недоліки адміністративного позову.
31.03.2026 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду прийнято до свого провадження означену позовну заяву та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 
15.04.2026 року від Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач-2 заперечував щодо задоволення позовних вимог. В обґрунтування своєї правової позиції відповідач-2 вказує, що під час розгляду звернення Дніпропетровської обласної прокуратури Кваліфікаційною комісією встановлено факт розроблення позивачем технічної документації щодо земельної ділянки, яка фактично сформована не за місцем її первинного надання відповідно до рішення органу місцевого самоврядування. На думку відповідача, технічна документація, розроблена позивачем, стала підставою для внесення відомостей до Державного земельного кадастру, подальшого прийняття органом місцевого самоврядування рішення щодо передачі земельної ділянки у власність, державної реєстрації права власності та відчуження земельної ділянки. Відповідач вважає, що виявлені порушення мають істотний характер та створюють загрозу порушення прав третіх осіб, територіальної громади та держави, а тому є достатньою підставою для внесення Кваліфікаційною комісією подання про припинення дії кваліфікаційного сертифіката та прийняття відповідного наказу Держгеокадастром. Також відповідач зазначив, що рішення Кваліфікаційної комісії, оформлене протоколом засідання, не є самостійним індивідуальним актом, який породжує правові наслідки для позивача, оскільки остаточне рішення щодо припинення дії кваліфікаційного сертифіката приймається Держгеокадастром шляхом видання відповідного наказу. Крім того, відповідач заперечував проти доводів позивача щодо пропуску строків притягнення до відповідальності, зазначивши, що спеціальним законодавством у сфері землеустрою такі строки не встановлені, а підставою для початку відповідної процедури стало надходження звернення Дніпропетровської обласної прокуратури від 23.01.2026 року.
20.04.2026 року від представника позивача Похвалітого А.А. до суду надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що відповідач-2 не подав будь-якого доказу на спростування зазначених в позовній заяві обставин. Представник позивача вказує, що доводи Держгеокадастру про відсутність необхідності встановлення строків притягнення до відповідальності суперечать правовому висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 07.05.2024 у справі №160/20531/21. Верховний Суд дійшов висновку про необхідність застосування принципу правової визначеності під час вирішення питання щодо припинення дії кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника та наголосив на обов`язку суб`єкта владних повноважень з`ясовувати час вчинення порушення і оцінювати дотримання розумних строків притягнення особи до відповідальності. На думку представника позивача, Кваліфікаційна комісія Держгеокадастру та Держгеокадастр, приймаючи спірні рішення, не врахували обов`язковий для застосування висновок Верховного Суду, чим порушили вимоги частини п`ятої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Крім того, представник позивача зазначив, що відповідачами не встановлено дату вчинення інкримінованого порушення, не досліджено питання щодо строків притягнення до відповідальності та не наведено належного обґрунтування можливості застосування негативних наслідків через значний проміжок часу після розроблення документації із землеустрою. Представник відповідача вважає, що наведені у відзиві заперечення не спростовують доводів позовної заяви щодо протиправності рішення Кваліфікаційної комісії Держгеокадастру та наказу Держгеокадастру, а тому просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Відповідач-1: Кваліфікаційна комісія Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру не скористався своїм правом щодо подання відзиву на позовну заяву, заяв/клопотань суду не направлено, а відтак враховуючи положення частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справу за наявними матеріалами у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин. 
29.05.2026 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду продовжено строк розгляду даної справи на 30 днів.
08.06.2026 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду виправлено описку в ухвалі Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.05.2026 року в частині найменування відповідача, дати подання відповіді на відзив та прізвища, ім`я по батькові представника позивача. Описову частину тексту ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.05.2026 року викладено у наступній редакції: «15.04.2026 року від Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач-2 заперечував щодо задоволення позовних вимог. 20.04.2026 року від представника позивача Похвалітого А.А. до суду надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що відповідач-2 не подав будь-якого доказу на спростування зазначених в позовній заяві обставин». 
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.
Судом установлено, матеріалами справи підтверджено, що позивач, ОСОБА_1 , працює за основним місцем роботи у складі розробника документації із землеустрою, юридичної особи - ТОВ «АВАЛОН-БІЗНЕС КОНСАЛТИНГ» код ЄДРПОУ 39598990 (далі – Товариство), та відповідно до ст.ст.25, 26 Закону України «Про землеустрій», є сертифікований інженер-землевпорядник, який відповідає за якість робіт із землеустрою.
05.10.2021 до розробника документації із землеустрою - Товариства з обмеженою відповідальністю «АВАЛОН-БІЗНЕС КОНСАЛТИНГ (далі – Товариство) звернувся гр. ОСОБА_2 з метою розробки технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для присвоєння кадастрового номера його земельній ділянці за адресою Дніпропетровська область, Петриківський район, смт. Курилівка, вул. Берегова.
05.10.2021, між розробником документації із землеустрою - Товариством, в особі директора Демури Л.Д. та замовником – ОСОБА_2 укладено договір на виконання робіт №КМН-197-ТДМ/2021 (далі – договір №КМН-197-ТДМ/2021), згідно до умов якого сторонами погоджено його істотні умови, зокрема, предмет, ціна та строки виконання робіт.
В підтвердження права на відповідну земельну ділянку ОСОБА_2 надав архівний витяг з рішення Курилівської селищної ради народних депутатів №58 від 15 червня 1994 року «Про виділення земельних ділянок під будівництво житлових будинків», та документи які посвідчують його особу.
Відповідно до архівного витягу з рішення Курилівської селищної ради народних депутатів №58 від 15 червня 1994 року «Про виділення земельних ділянок під будівництво житлових будинків» надано земельну ділянку під індивідуальну забудову та дозволено будівництво житлових будинків (п.13) ОСОБА_2 за рахунок фонду селищної Ради по вул. Берегова в розмірі 0,10 га.
Рішення Курилівської селищної ради народних депутатів №58 від 15 червня 1994 року прийняте під час дії Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 «Про приватизацію земельних ділянок».
Листом від 23.01.2026 року за вих. №31/1-158 Вих.-26 Дніпропетровська обласна прокуратура на адресу Кваліфікаційної комісії з питань видачі та припинення дії кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру повідомила про наступне. Третім слідчим відділом (з дислокацією в місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 42025040000000429 від 22.10.2025. Процесуальне керівництво у вказаному провадженні забезпечується прокурорами першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління ДБР Дніпропетровської обласної прокуратури. Під час досудового розслідування встановлено, що рішенням № 58 виконавчого комітету Курилівської селищної Ради народних депутатів від 15.06.1994 ОСОБА_2 під індивідуальну забудову надано земельну ділянку У розмірі 0,1 га по АДРЕСА_1 (без зазначення номеру будинка). У жовтні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до ТОВ «Авалон-Бізнес Консалтинг» (39598990) із заявою про розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з тим, працівник ТОВ «Авалон-Бізнес Консалтинг» (39598990) сертифікований інженер-землевпорядник ОСОБА_1 (сертифікат №011109 від 21.06.2013) використовуючи рішення №58 виконавчого комітету Курилівської селищної Ради народних депутатів від 15.06.1994 розробила технічну документацію на земельну ділянку, яка фактично розташована не по АДРЕСА_2 , яка знаходиться в іншій частині населеного пункту. На підставі означеної розробленої технічної документації у Державному земельному кадастрі незаконно зареєстровано земельну ділянку з кадастровим номером 1223756800:02:007:0044 площею 0,1 га, яка фактично розташована по АДРЕСА_2 . Статтею 28 Закону України «Про землеустрій» визначено, що розробники документації із землеустрою зобов`язані дотримуватися законодавства України, що регулює земельні відносини, відносини у сфері охорони навколишнього природного середовища, оцінки впливу на довкілля, а також норм і правил при здійсненні землеустрою. Розробники документації із землеустрою несуть відповідно до закону відповідальність за достовірність, якість і безпеку заходів, передбачених цією документацією. Про обізнаність сертифікованого інженера-землевпорядника ОСОБА_1 щодо місця розташування земельної ділянки (у т.ч. щодо вулиці) свідчить той факт, що розроблена технічна документація із землеустрою містить відомості щодо суміжної земельної ділянки (кадастровий номер 1223756800:02:008:0047) та її власника. При цьому, суміжна ділянка розташована на одній лінії, по одній стороні із земельною ділянкою з кадастровим номером 1223756800:02:007:0044 по вулиці Польовій, а не Береговій. Крім того, відповідно до ст. 29 Закону України «Про землеустрій» документація із землеустрою у складі текстових матеріалів обов`язково містить пояснювальну записку, в якій зазначаються, зокрема, інформація про наявні в межах об`єкта землеустрою будівлі, споруди та речові права на них (у разі формування земельних ділянок, внесення відомостей про земельну ділянку до Державного земельного кадастру). Разом з тим, у розробленій сертифікованим інженером-землевпорядником ОСОБА_1 технічній документації відсутні відомості щодо фактичного розміщення цегляного паркану на відповідній земельній ділянці на момент розроблення документації. Згідно зі ст. 60 Закону України «Про землеустрій» державний контроль за проведенням землеустрою, виконанням запроектованих заходів із землеустрою дотриманням вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, при розробленні документації із землеустрою здійснюється органами, що здійснюють державний контроль за використанням та охороною земель відповідно до повноважень, визначених законом. Відповідно до п. 5 Порядку роботи кваліфікаційної комісії, видачі та анулювання роботи Кваліфікаційної комісії, видачі та анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 27.10.2021 № 317, до повноважень Комісії належить: розгляд заяв, документів та матеріалів, що надійшли до Комісії; розгляд письмових звернень заінтересованих осіб, замовників документації із землеустрою, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, саморегулівних організацій у сфері землеустрою стосовно професійної діяльності сертифікованих інженерів-землевпорядників; прийняття рішень про внесення подання до Держгеокадастру стосовно припинення дії сертифіката інженера-землевпорядника у випадках, визначених законом. Відтак, Дніпропетровська обласна прокуратура просила Комісію розглянути питання щодо внесення центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, подання про позбавлення інженера-землевпорядника ОСОБА_1 кваліфікаційного сертифіката №011109 від 21.06.2013 (анулювання) за допущені порушення законодавства у сфері землеустрою. Про результати розгляду Дніпропетровська обласна прокуратура просила її повідомити Відповідно до ст. 222 КПК України Дніпропетровська обласна прокуратура надала дозвіл на розголошення відомостей досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42025040000000429 у межах, необхідних для здійснення розгляду наданих матеріалів. Додаток: на 10 арк.
Відповідно до витягу з протоколу засідання №2 від 26.02.2026 року Кваліфікаційної комісії з питань видачі та припинення дії кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника, СЛУХАЛИ: ОСОБА_3 , яка внесла пропозицію затвердити такий порядок денний. Порядок денний: ІІ. Розгляд письмових звернень заінтересованих осіб, замовників документації із землеустрою, органів державної влади та місцевого самоврядування стосовно професійної діяльності сертифікованих інженерів-землевпорядників, порушень ними законодавства у сфері землеустрою та Державного земельного кадастру: 2. Скарга Дніпропетровської обласної прокуратури № 31/1-158ВИХ-26 від 23.02.2026 щодо порушення сертифікованим інженером-землевпорядником ОСОБА_1 (кваліфікаційний сертифікат від 21.06.2013 № 011109). Пропозиція поставлена на голосування: затвердити порядок денний. ГОЛОСУВАЛИ: «за» - 19: «проти» - 0; «утримались» - 0. Один член кваліфікаційної комісії не приймав участь у голосуванні. ВИРІШИЛИ: затвердити порядок денний. II. Розгляд письмових звернень заінтересованих осіб, замовників документації із землеустрою, органів державної влади та місцевого самоврядування стосовно професійної діяльності сертифікованих інженерів-землевпорядників, порушень ними законодавства у сфері землеустрою та Державного земельного кадастру: СЛУХАЛИ: 2. Голову Кваліфікаційної комісії Лахматову Ольгу, яка повідомила, що до Кваліфікаційної комісії надійшла скарга Дніпропетровської обласної прокуратури № 31/1-158ВИХ-26 від 23.02.2026 щодо порушення сертифікованим інженером-землевпорядником ОСОБА_1 (кваліфікаційний сертифікат від 21.06.2013 №011109) законодавства у сфері землеустрою та Державного земельного кадастру. Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку роботи Кваліфікаційної комісії, видачі та припинення дії кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 27.10.2021 № 317, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07 грудня 2021 р. за № 1582/37204 звернення, що розглядаються, були оприлюднені на офіційному вебсайті Держгеокадастру (за винятком персональних даних), за посиланням: https://land.gov.ua/zvernennyashho-nadijshly-do-kvalifikaczijnoyi-komisiyi-49/. Сертифікований інженер-землевпорядник Зленко Д.О. скористалась своїм правом подати письмові пояснення, як передбачено пунктом 7 розділу IV вищезазначеного Порядку. Разом з тим, представник Дніпропетровської обласної прокуратури Ілля Меладзе приймає участь у засіданні Кваліфікаційної комісії в режимі відеоконференції. ВИСТУПИЛА з мотивованим рішенням ОСОБА_4 . Встановлені під час розгляду звернення (скарги) обставини. До Кваліфікаційної комісії надійшла скарга Дніпропетровської обласної прокуратури на дії сертифікованого інженера-землевпорядника Зленко Дар`ї Олександрівни, в якому зазначено наступне: Третім слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні від 22.10.2025 р. Під час досудового розслідування встановлено, що рішенням № 58 виконавчого комітету Курилівської селищної Ради народних депутатів від 15.06.1994 ОСОБА_2 під індивідуальну забудову надано земельну ділянку у розмірі 0,1 га по АДРЕСА_1 (без зазначення номеру будинка). У жовтні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до ТОВ «Авалон-Бізнес Консалтинг» із заявою про розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з тим, працівник ТОВ «Авалон-Бізнес Консалтинг» сертифікований інженер-землевпорядник Зленко Д.О. використовуючи рішення № 58 виконавчого комітету Курилівської селищної Ради народних депутатів від 15.06.1994 розробила технічну документацію на земельну ділянку, яка фактично розташована не по АДРЕСА_2 , яка знаходиться в іншій частині населеного пункту. На підставі означеної розробленої технічної документації у Державному земельному кадастрі незаконно зареєстровано земельну ділянку з кадастровим номером 1223756800:02:007:0044 площею 0,1 га, яка фактично розташована по АДРЕСА_2 . Статтею 28 Закону України «Про землеустрій» визначено, що розробники документації із землеустрою зобов`язані дотримуватись законодавства України, що регулює земельні відносини, відносини у сфері охорони навколишнього природного середовища, оцінку впливу на довкілля, а також норм і правил при здійсненні землеустрою. Розробники документації із землеустрою несуть відповідно до закону відповідальність за достовірність, якість і безпеку заходів, передбачених цією документацією. Про обізнаність сертифікованого інженера-землевпорядника Зленко Д.О. щодо місця розташування земельної ділянки, у тому числі щодо вулиці, свідчить той факт, що розроблена технічна документація із землеустрою містить відомості щодо суміжної земельної ділянки (кадастровий номер 1223756800:02:008:0047) та її власника. При цьому, суміжна ділянка розташована на одній лінії, по одній стороні земельною ділянкою з кадастровим номером 1223756800:02:007:0044 по вул. Польовій а не Береговій. Крім того, відповідно до статті 29 Закону України «Про землеустрій» документація із землеустрою у складі текстових матеріалів обов`язково містить пояснювальну записку, в якій зазначаються, зокрема, інформація про наявні в межах об`єкта землеустрою будівлі, споруди та речові права на них (у разі формування земельних ділянок, внесення відомостей про земельну ділянку до Державного земельного кадастру). Разом з тим, у розробленій сертифікованим інженером-землевпорядником Зленко Д.О. технічній документації відсутні відомості щодо фактичного розміщення цегляного паркану на відповідній земельній ділянці на момент розроблення документації. Від сертифікованого інженера-землевпорядника надійшло заперечення, в якому зазначено наступне: 05.10.2021 року до землевпорядної організації звернувся гр. ОСОБА_2 з метою розробки технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для присвоєння кадастрового номеру його земельній ділянці за адресою АДРЕСА_1 . В підтвердження права на відповідну земельну ділянку ОСОБА_2 надав архівний витяг з рішення Курилівської селищної ради народних депутатів №58 від 15.06.1994 року «Про виділення земельних ділянок під будівництво житлових будинків» та документи, які посвідчують його особу, після чого уклав з Товариством договір на виконання робіт із землеустрою. Відповідно до ст. 20 ЗУ «Про землеустрій», власники землі, землекористувачі, у тому числі орендарі, при здійсненні землеустрою зобов`язані забезпечити доступ розробникам документації із землеустрою до своїх земельних ділянок. Під час проведення польових робіт на місцевості, а саме кадастрової зйомки, гр. ОСОБА_2 особисто вказав межі вище зазначеної земельної ділянки, та в подальшому підписав складену документацію із землеустрою в тому числі план перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість), на якому зазначені суміжні землекористувачі, а на схемі розміщення земельної ділянки чітко відображене місце знаходження земельної ділянки на картографічній основі - АДРЕСА_1 . Також зазначає, що на картографічній основі Державного земельного кадастру відсутня інформація про назви вулиць та адреси, також в офіційній містобудівній документації, а саме в генеральному плані смт. Курилівка відсутня інформація про назви вулиць та адреси (матеріали генерального плану додаються», а зазначена земельна ділянка внесена в генеральний план та має сформований вигляд. В великій кількості населених пунктів непоодинокі приклади межування земельних ділянок які відносяться до різних вулиць. Ситуація, коли суміжні земельні ділянки мають адреси на різних вулицях, є типовою для селищ зі змішаною або хаотичною забудовою, таких як смт. Курилівка. Ділянки можуть прилягати одна до одної «тильними» сторонами (городами), при цьому фасади будинків і виїзди спрямовані на паралельні вулиці. Також згідно генерального плану відповідна земельна ділянка має великий розрив з земельною ділянкою поруч який може свідчити про запроєктований проїзд, а ділянки, що знаходяться на перехресті, межують з об`єктами на обох вулицях. Тому твердження прокурора про обізнаність інженера щодо місця розташування земельної ділянки не ґрунтується на належних та допустимих доказах. Більш того, факт наявності на земельній ділянці капітальної споруди (цегляного паркану), про що вказує і сам прокурор, є свідченням сталого та відкритого землекористування. Це створювало презумпцію правомірності володіння земельною ділянкою протягом тривалого часу і виключало будь-які об`єктивні сумніви щодо законності використання ділянки і тому не викликало у сертифікованої інженера-землевпорядника підозр щодо можливого самовільного зайняття. В подальшому, 16.12.2021 року через електронний кабінет сертифікованого інженера-землевпорядника з накладанням кваліфікованого електронного підпису відповідно до вимог ЗУ «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» подала заяву щодо державної реєстрації земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , разом з виконаною технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), на підставі яких 20.12.2021 року відділом Держгеокадастру у Краснопільському районі ГУД у Сумській області за вказаною вище адресою, без будь-яких зауважень зареєстровано земельну ділянку з присвоєнням їй кадастрового номеру, що підтверджується сформованим витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №HВ-5919824912021. Відповідно до ч. 5 ст. 24 ЗУ «Про державний земельний кадастр» державний кадастровий реєстратор, який здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, протягом 14 днів з дня реєстрації заяви: перевіряє відповідність документів вимогам законодавства, за результатами перевірки здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або надає заявнику мотивовану відмову у державній реєстрації. Замовник - гр. ОСОБА_2 по договору прийняв від Товариства (розробника документації) без зауважень технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), зареєстровану державним кадастровим реєстратором з дотриманням вимог ЗУ «Про Державний земельний кадастр», а також повністю оплатив вартість землевпорядних робіт. На протязі 2021-2025 років ОСОБА_2 не звертався до Товариства із заявами та/або клопотаннями стосовно земельної ділянки з кадастровим номером 1223756800:02:007:0044. Натомість зі спливом значного проміжку часу ОСОБА_2 самостійно змінив адресу відповідної земельної ділянки з АДРЕСА_2 , особисто звернувшись до компетентних органів місцевого самоврядування та державної влади, про що свідчить відповідь ГУД у Дніпропетровській області, надана на адвокатський запит, після чого державний реєстратор речових прав на нерухоме майно за зверненням ОСОБА_2 вніс інформацію про право власності на відповідну земельну ділянку до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та в серпні 2025 року ОСОБА_2 продав відповідну земельну ділянку сусіду, з яким має той самий спільний цегляний паркан, при цьому у органів місцевого самоврядування та державної влади не виникло будь-яких заперечень, відмов, скарг, зауважень, ні щодо державної реєстрації земельної ділянки ні щодо адреси ні щодо її реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Також зазначає, що здійснення державної реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі здійснюється уповноваженим державним органом після перевірки поданих матеріалів на відповідність вимогам законодавства. Відповідно до положень ЗУ «Про державний земельний кадастр» та Порядку ведення Державного земельного кадастру, державний кадастровий реєстратор зобов`язаний перевіряти відповідність поданих документів встановленим вимогам, наявність підстав для відмови у здійсненні державної реєстрації та приймати відповідні рішення. У даному випадку подані матеріали були перевірені компетентним органом та за їх результатами 20.12.2021 року земельну ділянку зареєстровано з присвоєнням кадастрового номера без зауважень та без прийняття рішення про відмову. Таким чином, сертифікована інженер-землевпорядник зазначає що її дії були здійснені в межах наданих законом повноважень та відповідно до чинного законодавства. Мотиви, з яких ухвалено рішення Розглянувши матеріали скарги та копію технічної документації, розроблену сертифікованою інженером-землевпорядником ОСОБА_1 встановлено наступне: Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_2 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 розроблена на підставі архівного витягу з рішення №58 виконавчого комітету Курилівської селищної ради народних депутатів від 15 червня 1994 року. Згідно вказаного рішення гр. ОСОБА_2 виділялась земельна ділянка для будівництва житлового будинку площею 0,10 га по АДРЕСА_1 . В матеріалах технічної документації теж зазначено місце розташування земельної ділянки - АДРЕСА_1 . Згідно інформація Державного земельного кадастру - вищезазначена земельна ділянка розташована по АДРЕСА_2 , що суперечить матеріалам Технічної документації, розробленій сертифікованою інженером-землевпорядником ОСОБА_1 . Статтею 28 Закону України «Про землеустрою» визначено, що розробники документації із землеустрою зобов`язані дотримуватися законодавства України, що регулює земельні відносини, а також норм і правил при здійсненні землеустрою. Розробники документації із землеустрою несуть відповідальність відповідно до закону, відповідальність за достовірність, якість і безпеку заходів, передбачених цією документацією. Відповідно до частини першої статті 21 Закону України «Про Державний земельний кадастр» (далі - Закон) відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру: на підставі відповідної документації із землеустрою щодо формування земельних ділянок - у випадках, визначених статтею 79-1 Земельного кодексу України, при їх формуванні; на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - у разі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за її фактичним використанням відповідно до статті 107 Земельного кодексу України та у разі зміни меж суміжних земельних ділянок їх власниками; на підставі технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земель - за результатами інвентаризації земель; на підставі проектів землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) - у разі виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв). Склад та вимоги щодо розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) визначено статтею 55 Закону України «Про землеустрій». Вимоги до документів, які є підставою для внесення відомостей до Державного земельного кадастру визначені статтею 22 Закону. За результатом розгляду скарги та наявних матеріалів встановлено, що розроблені сертифікованим інженером-землевпорядником ОСОБА_1 технічна документація не містить обґрунтування щодо зміни місцерозташування земельної ділянки. В результаті вищезазначеного місцезнаходження земельної ділянки змінено без відповідних обґрунтувань та погоджень власників/користувачів суміжних земельних ділянок та органу місцевого самоврядування, а також місцерозташування земельної ділянки не відповідає рішенню органу місцевого самоврядування про надання земельної ділянки, що є порушенням ст. 118 Земельного кодексу України. Отже, сертифікованим інженером-землевпорядником Зленко Д.О. технічна документація із землеустрою розроблена з порушенням вимог статті 118 Земельного кодексу України, статті 28 Закону України «Про землеустрій», що призвело до порушення прав та законних інтересів органу місцевого самоврядування, на землі якого було переміщено земельну ділянку. Суть рішення за результатами розгляду звернення (скарги). Враховуючи вищевикладене, пропонується звернутись з поданням до Держгеокадастру щодо припинення дії кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника ОСОБА_1 (кваліфікаційний сертифікат від 21.06.2013 №011109). Пропозиція поставлена на голосування: звернутися з поданням до Держгеокадастру щодо припинення дії кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника ОСОБА_1 (кваліфікаційний сертифікат від 21.06.2013 №011109). ГОЛОСУВАЛИ: «за» - 18; «проти» - 0; «утримались» - 1; Один член кваліфікаційної комісії не приймав участь у голосуванні. ВИРІШИЛИ: звернутися з поданням до Держгеокадастру щодо припинення дії кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника ОСОБА_1 (кваліфікаційний сертифікат від 21.06.2013 №011109).
05.03.2026 року за вих. № 21-28-0.232-206/61-26-КФК головою Кваліфікаційної комісії Ольгою Лахматовою на адресу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру складено подання про позбавлення (припинення дії) кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника. В обґрунтування вказаного подання вказано, що на підставі подання Кваліфікаційної комісії про позбавлення сертифікованого інженера-землевпорядника кваліфікаційного сертифіката центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, приймає відповідне рішення. На засіданні, яке відбулось 26.02.2026 Кваліфікаційною комісією розглянуто, зокрема, скарга Дніпропетровської обласної прокуратури № 31/1-158ВИХ-26 від 23.02.2026 щодо порушення сертифікованим інженером-землевпорядником ОСОБА_1 (кваліфікаційний сертифікат від 21.06.2013 № 011109) законодавства у сфері землеустрою та Державного земельного кадастру. За результатами розгляду, Кваліфікаційною комісією прийнято рішення звернутися з поданням до Держгеокадастру щодо припинення дії зазначеного кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника. Враховуючи вищевикладене, Кваліфікаційна комісія, відповідно до рішення згідно протоколу засідання від 26.02.2026 № 2 звертається з поданням до Держгеокадастру про позбавлення (припинення дії) кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника ОСОБА_1 (кваліфікаційний сертифікат від 21.06.2013 № 011109). Додаток: витяг з протоколу засідання на 7 арк. в 1 прим.
06.03.2026 року за вих. №18/2026 представник позивача адвокат Похвалітий А.А. звернувся в порядку ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» із адвокатським запитом до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, в якому просив надати на його адресу належним чином завірені копії наступних документів: подання Кваліфікаційної комісії Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру до Держгеокадастру щодо припинення дії кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника Зленко Дар`ї Олександрівни (кваліфікаційний сертифікат від 21.06.2013 №011109; наказ Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру щодо припинення дії кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника Зленко Дар`ї Олександрівни (кваліфікаційний сертифікат від 21.06.2013 №011109; документи, що надійшли до Кваліфікаційної комісії Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від Дніпропетровської обласної прокуратури (супровідний лист, постанова, додатки до супровідного листа тощо), а також документи зібрані/отримані безпосередньо Кваліфікаційною комісіє Держгеокадастру (членами комісії), які стали підставою для прийняття Кваліфікаційною комісією рішення про звернення з поданням до Держгеокадастру щодо припинення дії кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника ОСОБА_1 (кваліфікаційний сертифікат від 21.06.2013 №011109.
Листом від 06.03.2026 року за вих. №31-28-0.232-238/61-26-КФК Кваліфікаційна комісія з питань видачі та припинення дії кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника на електронну адресу Зленко Д.О. повідомила, що за результатами розгляду скарги Дніпропетровської обласної прокуратури від 23.01.2026 № 31/1-158вих-26 (вх. № 10-27/60-26-КФК від 04.02.2026) щодо порушення сертифікованим інженером-землевпорядником Зленко Дар`єю Олександрівною (кваліфікаційний сертифікат інженера-землевпорядника від 21.06.2013 № 011109) законодавства у сфері землеустрою та Державного земельного кадастру, надає витяг з протоколу засідання Кваліфікаційної комісії від 26.02.2026 № 2 (додається).
10.03.2026 року за вих. №19/2026 представником позивача адвокатом Похвалітим А.А. на електронну адресу Петриківської селищної ради в порядку ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» направлено адвокатський запит, в якому представник позивача просив: надати на його адресу належним чином завірені копії наступних документів: Витяг з рішення Петриківської селищної ради від 25 лютого 2022 року №404- 11/VIII та витяг з Додатку 2 до вказаного рішення, в частині щодо затвердження 25.02.2022 Петриківською селищною радою технічної документації із землеустрою та передачу земельної ділянки з кадастровим номером 1223756800:02:007:0044 у власність ОСОБА_2 . Також просив надати на адресу адвоката наступну інформацію: Чи скасовано та/або визнано протиправним в судовому порядку рішення Петриківської селищної ради від 25 лютого 2022 року № 404-11/VIII в частині щодо затвердження Петриківською селищною радою технічної документації із землеустрою та передачі земельної ділянки з кадастровим номером 1223756800:02:007:0044 у власність ОСОБА_2 (п.48 Додатку 2). Після затвердження технічної документації із землеустрою та передачі земельної ділянки з кадастровим номером 1223756800:02:007:0044 у власність ОСОБА_2 , в період часу 2022-2025 роки, чи приймалось рішення Петриківською селищної радою або її виконавчими органами (в межах компетенції) щодо зміни адреси зазначеної земельної ділянки з вулиця Берегова селище Курилівка на вулиця Польова селище Курилівка, якщо так, прошу надати копію відповідного рішення та документів, на підставі яких прийняте таке рішення. В період з 2022 року по теперішній час, чи зверталась Петриківська ОТГ до державних та/або правоохоронних органів із заявами (зверненнями) про порушення прав та/або законних інтересів Петриківської об`єднаної територіальної громади, у зв`язку з невідповідністю положень затвердженої рішенням Петриківської селищної ради від 25 лютого 2022 року №404-11/VIII технічної документації із землеустрою щодо земельної ділянки з кадастровим номером 1223756800:02:007:0044 вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.
Наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 13.03.2026 № 79-АА «Про позбавлення (припинення дії) кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника ОСОБА_1 » позбавлено (припинено дію) кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника ОСОБА_1 (кваліфікаційний сертифікат від 21.06.2013 № 011109). 
Листом від 16.03.2026 року за вих. 29-28-0.232-2717/2-26 Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру на електронну адресу представника позивача адвоката Похвалітого А.А. повідомила про розгляд адвокатського запиту віл 06.03.2026 року №18/2026 (вх. № 29-10403/0/1-26 від 09.03.2026) та надала копії запитуваних документів та матеріалів, згідно додатків. Разом з тим Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру повідомила, що згідно із статтею 14 Закону України «Про землеустрій» (далі - Закон) до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, у сфері землеустрою, належить, зокрема, утворення Кваліфікаційної комісії. Вимогами статті 68 Закону комісія за встановлено, що Кваліфікаційна результатами розгляду письмових звернень заінтересованих осіб, замовників документації із землеустрою, органів державної влади та місцевого самоврядування, саморегулівних організацій у сфері землеустрою робить подання центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, про позбавлення сертифікованого інженера-землевпорядника кваліфікаційного сертифіката (його припинення дії) зокрема з підстав встановлення Кваліфікаційною комісією факту порушення сертифікованим інженером-землевпорядником законодавства у сфері землеустрою та Державного земельного кадастру, що призвело до порушення прав та/або законних інтересів замовників документації із землеустрою, юридичних або фізичних осіб, держави, територіальної громади, на підставі розгляду письмових звернень таких осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування. На підставі подання Кваліфікаційної комісії про позбавлення сертифікованого інженера-землевпорядника кваліфікаційного сертифіката центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, приймає відповідне рішення та повідомляє його письмово у двотижневий строк після надходження відповідного протоколу засідання Кваліфікаційної комісії. Також Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру зазначила, що відповідно до пункту 70 розділу II Типової інструкції з діловодства в міністерствах, інших центральних та місцевих органах виконавчої влади, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 17 січня 2018 р. № 55, установа може засвідчувати копії лише тих документів, що створюються в ній. Додатки: 1. Подання Кваліфікаційної комісії з питань видачі та припинення дії кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника про позбавлення (припинення дії) кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника від 05.03.2026 № 21-28-0.232-206/61-26-КФК на 9 арк. в 1 прим. 2. Копія скарги Дніпропетровської обласної від 23.02.2026 № 31/1-158ВИХ-26 на 13 арк. в 1 прим.
Листом від 16.03.2026 року за вих. №14-494/0/2-26 Петриківська селищна рада на адресу представника позивача адвоката Похвалітого А.А. на адвокатський запит від 10.03.2026 року №19/2026, отриманий селищною радою 10.03.2026 року та зареєстрований за № 1363/0/1-26, повідомила наступне. Рішення Петриківської селищної ради від 25.02.2022 року № 404-11/VIII «Про затвердження технічних документації із землеустрою та передачу земельних ділянок у власність, користування (у спільну часткову власність)» судовому порядку не скасовувалось та не визнавалось протиправним, ні в частині ні в цілому. За період часу з 2022 по 2025 роки, після прийняття рішення селищною радою від 25.02.2022 року № 404-11/VIII, вулиця Берегова в селищі Курилівка на Польову не перейменовувалась. Разом з тим, Петриківська селищна рада надала завірену копію рішення Петриківської селищної ради від 25.02.2022 року № 404-11/VIII «Про затвердження технічних документації із землеустрою та передачу земельних ділянок у власність, користування (у спільну часткову власність)», яким ОСОБА_2 передано у власність земельну ділянку за кадастровим номером 1223756800:02:007:0044, загальною площею 0,1000 га, за адресою: АДРЕСА_1 . З часу прийняття вищевказаного рішення по теперішній час, селищна рада не зверталась з листами, зверненнями, тощо до правоохоронних органів, стосовно даного рішення. Додаток: на 2 арк. в 1 прим.
Листом від 16.03.2026 року за вих. №29-28-0.232-2767/2-26 Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру за результатами розгляду адвокатського запиту Анатолія Похвалітого від 06.03.2026 № 18/2026 (вх. № 29-10403/0/1-26 від 09.03.2026), додатково до листа Держгеокадастру від 13.03.2026 № 29-28-0.232-2717/2-26, надала копію наказу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 13.03.2026 №79-АА «Про позбавлення (припинення дії) кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника ОСОБА_1 ». Додаток: на 9 арк. в 1 прим.
Вважаючи спірне рішення Кваліфікаційної комісії Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру у формі протоколу №2 від 26.02.2026 року в частині внесення подання щодо припинення дії кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника ОСОБА_1 (кваліфікаційний сертифікат від 21.06.2013 року №011109 та наказ Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру № 79-АА від 13.03.2026 року «Про позбавлення (припинення дії) кваліфікаційного сертифікату інженера-землевпорядника ОСОБА_1 » протиправними та безпідставними, позивач звернувся до суду із даною позовною заявою.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, виходячи з положень норм законодавства, які діяли на момент їх виникнення, суд виходив із такого.
Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Так, суд при розгляді справи про оскарження рішення суб`єкта владних повноважень насамперед має з`ясувати, чи були оскаржуване рішення прийняте, зокрема, у межах повноважень, відповідно до закону та з дотриманням встановленої процедури, а також, чи було таке рішення прийняте на законних підставах, розумно та пропорційно.
Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про землеустрій» (далі – Закон) та Порядком роботи Кваліфікаційної комісії, видачі та припинення дії кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 27.10.2021 № 317 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 07 грудня 2021 року за № 1582/37204 (далі – Порядок № 317).
Відповідно до частини другої статті 26 Закону України «Про землеустрій» розробниками документації із землеустрою є: юридичні особи, що володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у складі яких працює за основним місцем роботи не менше двох сертифікованих інженерів-землевпорядників, які є відповідальними за якість робіт із землеустрою; фізичні особи - підприємці, які володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та є сертифікованими інженерами-землевпорядниками, відповідальними за якість робіт із землеустрою.
Статтею 28 Закону визначено права та обов`язки розробників документації із землеустрою, зокрема, передбачено, що розробники документації із землеустрою зобов`язанні дотримуватися законодавства України, що регулює земельні відносини, а також державних стандартів, норм і правил при здійсненні землеустрою та інформувати зацікавлених осіб про здійснення землеустрою. 
Розробники документації із землеустрою несуть відповідно до Закону відповідальність за достовірність, якість і безпеку заходів, передбачених цією документацією. 
У разі невиконання або неналежного виконання умов договору при здійсненні землеустрою, розробники документації із землеустрою несуть відповідальність, передбачену договором і законом. 
Статтею 60 Закону передбачено, що державний контроль за проведенням землеустрою, виконанням запроектованих заходів із землеустрою і дотриманням вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, при розробленні документації із землеустрою здійснюється органами, що здійснюють державний контроль за використанням та охороною земель відповідно до повноважень, визначених законом.
Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 року № 15 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2021 р. № 1302) (далі – Положення), Держгеокадастр є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України і який реалізує державну політику у сфері національної інфраструктури геопросторових даних, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру. 
Координацію роботи Держгеокадастру забезпечує Міністр економіки, довкілля та сільського господарства. 
Пунктом 3 Положення, зокрема, встановлено, що основним завданням Держгеокадастру є реалізація державної політики у сфері національної інфраструктури геопросторових даних, топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного контролю за використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів. 
Підпунктами 60 та 61 пункту 4 визначено, що Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань затверджує відповідно до Законів України «Про землеустрій», «Про топографо-геодезичну і картографічну діяльність» склад кваліфікаційних комісій та веде Державний реєстр сертифікованих інженерів-землевпорядників і Державний реєстр сертифікованих інженерів-геодезистів та видає витяги із зазначених реєстрів. 
Статтею 68 Закону передбачено, що особи, винні в порушенні законодавства у сфері землеустрою, несуть відповідальність згідно із законом. Кваліфікаційна комісія за результатами розгляду письмових звернень заінтересованих осіб, замовників документації із землеустрою, органів державної влади та місцевого самоврядування, саморегулівних організацій у сфері землеустрою робить подання центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, про позбавлення сертифікованого інженера-землевпорядника кваліфікаційного сертифіката (його припинення дії), зокрема, з підстав встановлення Кваліфікаційною комісією факту порушення сертифікованим інженером-землевпорядником законодавства у сфері землеустрою та Державного земельного кадастру, що призвело до порушення прав та/або законних інтересів замовників документації із землеустрою, юридичних або фізичних осіб, держави, територіальної громади, на підставі розгляду письмових звернень таких осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування.
На підставі подання Кваліфікаційної комісії про позбавлення сертифікованого інженера-землевпорядника кваліфікаційного сертифіката центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, приймає відповідне рішення та повідомляє його письмово у двотижневий строк після надходження відповідного протоколу засідання Кваліфікаційної комісії. 
Тобто, чинне законодавство чітко визначає, що підставою для прийняття наказу Держгеокадастром про позбавлення сертифікованого інженера-землевпорядника кваліфікаційного сертифіката є саме відповідне подання Кваліфікаційної комісії з питань видачі та припинення дії кваліфікаційного сертифіката інженера – землевпорядника (далі – Кваліфікаційна комісія). 
Порядок роботи Кваліфікаційної комісії визначено Порядком № 317. 
Пунктом 2 розділу І Порядку № 317 встановлено, зокрема, що склад Комісії затверджується наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру і визначається відповідно до статті 66 Закону.
Відповідно до пунктів 1, 2 розділу ІІ Порядку № 317 організаційною формою роботи Комісії є засідання, які проводяться в міру надходження документів або виникнення питань, розгляд яких потребує прийняття рішення, але не рідше, ніж один раз на місяць. Засідання Комісії підлягають відеофіксації.
Засідання Комісії можуть проводитися в режимі відеоконференції. Члени Комісії (крім голови Комісії та секретаря Комісії) можуть брати участь у роботі Комісії в онлайн-режимі.
Засідання Комісії є правомочним у разі участі у ньому більш як половини загального складу Комісії. Рішення Комісії, крім рішень про анулювання сертифіката інженера землевпорядника та про затвердження програм підвищення кваліфікації сертифікованих інженерів-землевпорядників, приймаються на її засіданні простою більшістю голосів присутніх членів Комісії. Рішення Комісії про анулювання сертифіката інженера-землевпорядника та про затвердження програм підвищення кваліфікації сертифікованих інженерів-землевпорядників приймаються на її засіданні трьома чвертями голосів від загального складу Комісії.
Пунктом 4 розділу ІІ Порядку № 317 передбачено, зокрема, що рішення Комісії приймаються шляхом відкритого голосування присутніх на засіданні членів Комісії та оформлюються протоколом, який підписується головою Комісії та секретарем Комісії.
Член Комісії, який не погоджується з прийнятим Комісією рішенням, може висловити окрему думку в письмовому вигляді, що додається до протоколу.
Підрахунок голосів проводить секретар Комісії (інший уповноважений головою Комісії член цієї комісії).
Так, на засіданні Кваліфікаційної комісії 26.02.2026 розглянуто скаргу Дніпропетровської обласної прокуратури від 23.01.2026 № 31/1-158 Вих-26 щодо виявлення факту порушення сертифікованим інженером-землевпорядником ОСОБА_1 (кваліфікаційний сертифікат від 21.06.2013 № 011109) законодавства у сфері землеустрою та Державного земельного кадастру. 
Як свідчать матеріали справи, під час досудового розслідування Третім слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві в рамках кримінального провадження № 42025040000000429 від 22.10.2025 встановлено, що рішенням виконавчого комітету Курилівської селищної Ради народних депутатів від 15.06.1994 № 58 ОСОБА_2 надано земельну ділянку під індивідуальну забудову в розмірі 0,1 га по АДРЕСА_1 (без зазначення номера будинку). 
У жовтні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до ТОВ «АВАЛОН-БІЗНЕС КОНСАЛТИНГ» із заявою про розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 . 
Згідно з інформацією з Державного земельного кадастру вищезазначена земельна ділянка розташована на вул. Польова, що суперечить матеріалам технічної документації, розробленої сертифікованим інженером-землевпорядником Зленко Д.О. 
Водночас працівник ТОВ «АВАЛОН-БІЗНЕС КОНСАЛТИНГ» – сертифікований інженер-землевпорядник ОСОБА_1 відповідно до рішення № 58 виконавчого комітету Курилівської селищної Ради народних депутатів від 15.06.1994 розробила технічну документацію на земельну ділянку, яка фактично розташована не на АДРЕСА_2 , що знаходиться в іншій частині населеного пункту.
На підставі вищевказаної розробленої технічної документації у Державному земельному кадастрі зареєстровано земельну ділянку з кадастровим номером 1223756800:02:007:0044 площею 0,1 га, яка фактично розташована на вул. Польовій. 
Статтею 28 Закону визначено, що розробники документації із землеустрою зобов`язані дотримуватись законодавства України, що регулює земельні відносини, відносини у сфері охорони навколишнього природного середовища, оцінки впливу на довкілля, а також норм і правил при здійсненні землеустрою. 
Розробники документації із землеустрою несуть відповідно до закону відповідальність за достовірність, якість і безпеку заходів, передбачених цією документацією. 
Про обізнаність сертифікованого інженера-землевпорядника ОСОБА_1 про місце розташування земельної ділянки, у тому числі вулиці, свідчить той факт, що розроблена технічна документація із землеустрою містить відомості щодо суміжної земельної ділянки (кадастровий номер 1223756800:02:008:0047) та її власника. 
При цьому суміжна ділянка розташована на одній лінії, по одній стороні із земельною ділянкою з кадастровим номером 1223756800:02:007:0044 на АДРЕСА_2 , а не на Береговій. 
Відповідно до статті 29 Закону документація із землеустрою у складі текстових матеріалів обов`язково має містити пояснювальну записку, в якій зазначаються, зокрема, інформація про наявні в межах об`єкта землеустрою будівлі, споруди та речові права на них (у разі формування земельних ділянок, внесення відомостей про земельну ділянку до Державного земельного кадастру). 
Суд зазначає, що у розробленій сертифікованим інженером-землевпорядником ОСОБА_1 технічній документації відсутні відомості щодо фактичного розміщення цегляного паркана на відповідній земельній ділянці на момент розроблення документації.
За результатом розгляду скарги та наявних матеріалів встановлено, що розроблена сертифікованим інженером-землевпорядником ОСОБА_1 технічна документація не містить обґрунтування щодо зміни місцерозташування земельної ділянки. У результаті цього місцезнаходження земельної ділянки змінено без відповідних обґрунтувань та погоджень власників/користувачів суміжних земельних ділянок, а також органу місцевого самоврядування. Крім того, місцерозташування земельної ділянки не відповідає рішенню виконавчого комітету Курилівської селищної Ради народних депутатів від 15.06.1994 № 58 про надання земельної ділянки гр. ОСОБА_2 , що є порушенням вимог статті 118 Земельного кодексу України. 
З урахуванням зазначеного сертифікованим інженером-землевпорядником ОСОБА_1 технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки розроблена з порушенням вимог статті 118 Земельного кодексу України, статті 28 Закону, що призвело до порушення прав та законних інтересів органу місцевого самоврядування, на території якого було переміщено земельну ділянку. 
Відтак, за результатами розгляду скарги Дніпропетровської обласної прокуратури Кваліфікаційна комісія звернулась з поданням до Держгеокадастру щодо припинення дії кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника ОСОБА_1 (кваліфікаційний сертифікат від 21.06.2013 № 011109). 
Наказом від 13.03.2026 № 79-АА «Про позбавлення (припинення дії) кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника ОСОБА_1 » позбавлено (припинено дію) кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника ОСОБА_1 . 
Щодо встановлених порушень у діях позивача.
Рішенням виконавчого комітету Курилівської селищної Ради народних депутатів від 15.06.1994 № 58 ОСОБА_2 було надано земельну ділянку площею 0,1 га для індивідуальної забудови по АДРЕСА_1 . Відтак, саме зазначене рішення є первинною та визначальною правовою підставою для встановлення місця розташування спірної земельної ділянки, а також для подальшого розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) її меж.
Разом з тим, після розроблення технічної документації земельній ділянці присвоєно кадастровий номер 1223756800:02:007:0044, а відомості про неї внесено до Державного земельного кадастру. При цьому зі змісту таких відомостей вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером 1223756800:02:007:0044 межує із земельною ділянкою з кадастровим номером 1223756800:02:008:0047, яка належить на праві власності ОСОБА_5 . Вказані обставини підтверджуються відомостями Державного земельного кадастру, зокрема описом меж земельної ділянки (від А до Б землі ОСОБА_5 ) та графічними матеріалами. 
Водночас, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (інформаційна довідка № 472061299) (додається), суміжна земельна ділянка з кадастровим номером 1223756800:02:008:0047 розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
З огляду на зазначене, сукупність наявних матеріалів свідчить про те, що земельна ділянка, яка відповідно до рішення органу місцевого самоврядування мала бути розташована по АДРЕСА_1 , фактично була сформована та внесена до Державного земельного кадастру в іншій частині населеного пункту - по АДРЕСА_2 (скріни з карти НКС з позначенням кадастрових номерів і місця розташування земельних ділянок додаються). 
Такі обставини мають істотне правове значення, оскільки сертифікований інженер-землевпорядник при розробленні технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки не наділений повноваженнями самостійно визначати, змінювати чи уточнювати місце розташування земельної ділянки, а також її адресну прив`язку. Повноваження розробника документації є похідними від правовстановлюючих документів, рішень уповноважених органів, архівних матеріалів, даних кадастру та фактичних обставин землекористування, які підлягають перевірці та належному відображенню у документації. 
Відповідно до статті 28 Закону розробники документації із землеустрою зобов`язані дотримуватися вимог земельного законодавства, державних стандартів, норм і правил, а також несуть відповідальність за достовірність і якість документації. 
В свою чергу, стаття 55 Закону визначає, що технічна документація щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки спрямована на фіксацію та відновлення меж земельної ділянки, яка знаходиться на вулиці Береговій (відповідно до рішенням виконавчого комітету Курилівської селищної Ради народних депутатів від 15.06.1994 № 58), а не на зміну її місця розташування чи перенесення в інше місце. 
За таких обставин сертифікований інженер-землевпорядник була зобов`язана діяти виключно в межах рішення виконавчого комітету від 15.06.1994 №58, перевірити відповідність фактичного місцезнаходження земельної ділянки первинним правовим підставам, а також врахувати відомості щодо суміжних земельних ділянок, існуючої забудови, адресної прив`язки та інших істотних обставин. Наявність у технічній документації відомостей про суміжну земельну ділянку, що знаходиться по вул. Польовій, об`єктивно свідчила про очевидну невідповідність між первинним рішенням органу місцевого самоврядування та фактичним місцем розташування земельної ділянки. 
У разі виявлення таких розбіжностей розробник документації не мав правових підстав усувати їх на власний розсуд шляхом фактичного перенесення земельної ділянки у технічній документації. Навпаки, був зобов`язаний зупинити розроблення такої документації. 
Крім того, питання присвоєння, зміни чи уточнення адреси в межах населеного пункту належить виключно до компетенції органу місцевого самоврядування. 
Відповідно до статті 26-3 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку присвоєння адрес, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.07.2021 № 690, адреса об`єкта визначається уповноваженим органом, а не розробником документації із землеустрою. 
Отже, будь-яка фактична зміна адресної прив`язки земельної ділянки без належного рішення компетентного органу є неправомірною. 
Таким чином, внесення до технічної документації та подальше внесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельну ділянку, яка фактично розташована на іншій вулиці, ніж визначено рішенням органу місцевого самоврядування, без належних правових підстав, погоджень та обґрунтувань, не може розцінюватися як технічна похибка чи формальна неточність. Такі дії свідчать про істотне порушення вимог земельного законодавства, недотримання професійних обов`язків сертифікованого інженера-землевпорядника та порушення прав і законних інтересів територіальної громади, що обґрунтовано стало підставою для реагування Кваліфікаційної комісії та правомірного прийняття оскаржуваного рішення. 
Відповідно до інформації наданої Петриківською селищною радою листом від 16.03.2026 № 14-494/0/2-26 «вулиця Берегова в селищі Курилівка на Польову не перейменовувалась». 
Отже, посилання позивача на те, що межі земельної ділянки були визначені виключно за вказівкою замовника, не спростовують встановлених порушень, оскільки замовник технічної документації не має спеціальних знань, а обов`язок перевірки вихідних даних, дотримання вимог законодавства та забезпечення достовірності відомостей, внесених до технічної документації із землеустрою, покладається саме на сертифікованого інженера-землевпорядника як відповідального розробника документації. 
Щодо доводів представника позивача про незаконне втручання посадових осіб Кваліфікаційної комісії Держгеокадастру у діяльність державного кадастрового реєстратора. 
Суд вважає, що такі твердження є безпідставними та ґрунтуються на неправильному розумінні порядку формування і внесення відомостей до Державного земельного кадастру. 
Внесення відомостей про земельну ділянку в Державний земельний кадастр здійснюється, зокрема через подачу кадастровому реєстратору обмінного файлу (електронного документу) у форматі XML. 
Обмінний файл створюється сертифікованим інженером-землевпорядником та обов`язково завіряється електронним цифровим підписом останнього. Обмінний файл XML – це електронний документ, необхідний для внесення відомостей про земельні ділянки та їх власників в Державний земельний кадастр та органи управління земельними ресурсами.
Зміст, структура та технічні характеристики обмінного файлу повинні відповідати вимогам Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою № 1051 від 17.10.2012 р. Кабінету міністрів України. 
Базовими елементами формування обмінного файлу є геодезичні дані (координати точок повороту меж земельно-кадастрових одиниць), які забезпечують просторову основу інших відомостей обмінного файлу і можливості їх використання в складі автоматизованої системи державного земельного кадастру. Обмінний XMLфайл містить різну інформацію про земельну ділянку: розташування кутів повороту, розмір, призначення, площа, склад угідь та інші технічні дані. Крім цього, в нього вносяться відомості про виконавця файлу і її власника, підставу отримання права власності / оренди, про сусідів. Такий файл може знадобитися для надання електронної форми державного акту, договору оренди землі, договору сервітуту або документації із землеустрою для реєстрації ділянки і т.д. 
Склад та вимоги щодо розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) визначено статтею 55 Закону. 
Відповідно до частини першої статті 21 Закону України «Про Державний земельний кадастр» відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру, зокрема, на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - у разі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за її фактичним використанням відповідно до статті 107 Земельного кодексу України та у разі зміни меж суміжних земельних ділянок їх власниками. 
Вимоги до документів, які є підставою для внесення відомостей до Державного земельного кадастру, визначені статтею 22 Закону України «Про Державний земельний кадастр». 
Крім того, частиною четвертою статті 21 Закону України «Про Державний земельний кадастр» передбачено, що сертифікований інженер-землевпорядник за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру має можливість здійснити попередню автоматизовану перевірку електронного документа на предмет його відповідності встановленим вимогам щодо змісту, структури та технічних характеристик, а також на предмет відповідності існуючим відомостям кадастру. За результатами такої перевірки формується електронний протокол із зазначенням виявлених помилок (за наявності), що додатково покладає на розробника документації обов`язок належної перевірки правильності сформованих відомостей до моменту їх подання. 
Частиною 5 статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» визначено, що державний кадастровий реєстратор, який здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, протягом чотирнадцяти днів з дня реєстрації заяви: 
перевіряє відповідність документів вимогам законодавства; 
за результатами перевірки здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або надає заявнику мотивовану відмову у державній реєстрації. 
Частиною 6 вищезазначеного закону визначено, що підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є: 
подання заявником документів, передбачених частиною четвертою цієї статті, не в повному обсязі; 
невідповідність поданих документів вимогам законодавства; 
знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини. 
Відмова в державній реєстрації земельної ділянки з підстав, не передбачених цією частиною, заборонена. 
Відтак, землевпорядник вносить координати ділянки в Державний земельний кадастр (ДЗК), формуючи електронний документ (XML-файл) на основі геодезичних вимірювань. Цей файл завантажується в систему через Державний земельний кадастр (офіційний портал), підписується ЕЦП та перевіряється державним реєстратором перед внесенням до бази даних. 
Отже, державний кадастровий реєстратор діє виключно в межах перевірки поданих документів, тоді як первинним джерелом відомостей про земельну ділянку є саме технічна документація та сформований на її підставі електронний XML-файл, створений сертифікованим інженером-землевпорядником. 
За таких обставин посилання представника позивача на втручання Кваліфікаційної комісії у діяльність державного кадастрового реєстратора є безпідставними, оскільки предметом розгляду Кваліфікаційної комісії були не дії державного кадастрового реєстратора, а належність виконання позивачем своїх професійних обов`язків при розробленні документації із землеустрою, достовірність відомостей, внесених до технічної документації, та відповідність таких дій вимогам законодавства. 
Таким чином, встановлені Кваліфікаційною комісією порушення стосувалися саме дій сертифікованого інженера-землевпорядника, як відповідального розробника документації, а не процедурної діяльності державного кадастрового реєстратора, що виключає будь-які твердження про незаконне втручання у повноваження останнього. 
Щодо наявності наслідків порушення сертифікованим інженером-землевпорядником вимог законодавства у сфері землеустрою та Державного земельного кадастру, які спричинили порушення прав та законних інтересів інших осіб, держави та територіальної громади, слід зазначити таке. 
З матеріалів справи убачається, що на підставі розробленої позивачем технічної документації із землеустрою до Державного земельного кадастру були внесені відомості про земельну ділянку з кадастровим номером 1223756800:02:007:0044. 
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (номер інформаційної довідки 472060836) (додається) 31.07.2025 за ОСОБА_2 було зареєстровано право приватної власності на зазначену земельну ділянку. У подальшому, на підставі договору купівлі-продажу від 16.08.2025 № 2-2180, право власності на цю земельну ділянку було зареєстровано за ОСОБА_6 . 
Таким чином, розроблена позивачем документація стала безпосередньою підставою не лише для внесення недостовірних відомостей до Державного земельного кадастру, а й для подальшого виникнення та переходу речових прав на спірну земельну ділянку. За таких обставин порушення, допущені при визначенні місця розташування земельної ділянки, не мають формального чи технічного характеру, а спричинили реальні правові наслідки для певного кола осіб. 
Відповідно до статті 68 Закону сертифікований інженер-землевпорядник може бути позбавлений кваліфікаційного сертифіката у разі встановлення факту порушення законодавства у сфері землеустрою та Державного земельного кадастру, що призвело до порушення прав та/або законних інтересів замовників документації, фізичних або юридичних осіб, держави чи територіальної громади. 
У даному випадку такі наслідки є очевидними, оскільки недостовірне визначення місця розташування земельної ділянки створило підстави для виникнення речових прав на земельну ділянку, яка фактично розташована в іншому місці, ніж передбачено рішенням органу місцевого самоврядування. 
Крім того, встановлення в межах кримінального провадження № 42025040000000429 від 22.10.2025 обставин за результатами незаконного формування та подальшого відчуження земельної ділянки потенційно може поставити під загрозу права третіх осіб, зокрема, добросовісного набувача – ОСОБА_6 . 
Отже, допущені позивачем порушення створили ризик виникнення складного багатосуб`єктного спору щодо речових прав, який може призвести до тривалого судового спору, обмеження прав учасників цивільного обороту та додаткових витрат як для приватних осіб, так і для органів публічної влади. 
Окремо слід звернути увагу на порушення законних інтересів територіальної громади. Місце розташування земельної ділянки є істотною характеристикою, яка безпосередньо впливає на її правовий режим, функціональне призначення, містобудівні умови, можливість забудови, розмір земельного податку, орендної плати, а також нормативну грошову оцінку земельної ділянки. 
Відповідно до статті 201 Земельного кодексу України та статті 23 Закону України «Про оцінку земель», нормативна грошова оцінка земельної ділянки визначається з урахуванням, зокрема, місця її розташування, функціонального використання, інженерного забезпечення, зональних та локальних факторів. 
Отже, фактичне переміщення земельної ділянки з однієї частини населеного пункту до іншої може призвести до викривлення бази оподаткування, недоотримання місцевим бюджетом коштів, а також порушення принципу справедливого розподілу земель комунальної власності. 
Більше того, рішення Петриківської селищної ради від 25.02.2022 № 404- 11/VIII про затвердження документації та передачу земельної ділянки у власність ОСОБА_2 ухвалене саме на підставі документації, розробленої позивачем, та відомостей, внесених до Державного земельного кадастру. Тобто подальші дії органу місцевого самоврядування були похідними від первинних даних, сформованих сертифікованим інженером-землевпорядником. 
За таких обставин посилання позивача на подальші рішення органу місцевого самоврядування, як на самостійну підставу виникнення прав не спростовують її відповідальності, оскільки саме неналежно розроблена технічна документація стала первинною підставою для внесення недостовірних відомостей до Державного земельного кадастру, прийняття рішень органом місцевого самоврядування, державної реєстрації речових прав та подальшого відчуження спірної земельної ділянки. 
Слід зазначити, що формування земельної ділянки не за місцем, визначеним рішенням органу місцевого самоврядування (по АДРЕСА_1 ), а в іншій частині населеного пункту (по АДРЕСА_2 ), виникає реальний ризик порушення прав третіх осіб, які могли на законних підставах набути права на відповідну земельну ділянку або її частину. 
Зокрема, не виключається, що на земельну ділянку чи її частину, фактично розташовану по АДРЕСА_2 , на момент розроблення технічної документації вже міг існувати державний акт на право приватної власності, постійного користування тощо. За таких обставин безпідставне внесення до Державного земельного кадастру, а в подальшому до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про спірну земельну ділянку в іншому місці, ніж визначено первинним правовстановлюючим документом, створює ризик накладення меж, подвійної реєстрації прав та фактичного обмеження прав законного потенційного землевласника або землекористувача. 
У такому випадку особа, яка має належно оформлений державний акт чи інший правовстановлюючий документ на земельну ділянку по вул. Польовій, може бути фактично позбавлена можливості реалізувати своє право володіння, користування та розпорядження належною їй земельною ділянкою, зокрема здійснити її забудову, оформити право власності, відчужити земельну ділянку або захистити свої права від посягань інших осіб. 
Отже, встановлені порушення з боку позивача мали не формальний, а істотний характер, безпосередньо вплинули на права та законні інтереси фізичних осіб, зокрема, добросовісного набувача та територіальної громади, що є достатньою правовою підставою для прийняття Кваліфікаційною комісією відповідного подання та видання Держгеокадастром оскаржуваного наказу. 
Щодо вимоги позивача визнати протиправним та скасування рішення Кваліфікаційної комісії. 
Відповідно до статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, якщо такі рішення, дії чи бездіяльність порушують права, свободи чи інтереси особи. Обов`язковою ознакою акта, який може бути предметом оскарження, є наявність безпосереднього впливу на права, обов`язки чи законні інтереси позивача, тобто здатність породжувати для нього юридичні наслідки. 
Рішення Кваліфікаційної комісії оформлюється протоколом. 
Протокол засідання Кваліфікаційної комісії за своєю правовою природою є процесуальним документом, яким фіксуються хід засідання, досліджені матеріали, встановлені обставини, результати голосування членів Комісії та прийняте нею рішення про внесення відповідного подання до Держгеокадастру. 
Такий протокол не є актом індивідуальної дії, спрямованим безпосередньо на зміну, припинення чи обмеження прав позивача, а лише документально оформлює висновки колегіального дорадчого органу в межах процедури, передбаченої статтею 68 Закону України «Про землеустрій» та Порядком № 317. 
Відповідно до п.1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Завданням адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно у випадку звернення зацікавленої особи з позовом до суду адміністративний суд повинен надати правову оцінку діям суб`єкта владних повноважень при прийнятті того чи іншого рішення та перевірити його відповідність критеріям правомірності, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та які закріплені у статті 2 КАС.
Пунктом 19 частини першої статті 4 КАС визначено, що індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.
В абзаці 4 пункту 1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 23 червня 1997 року № 2-зп у справі № 3/35-313 вказано, що «… за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію».
У пункті 5 Рішення Конституційного Суду України від 22 квітня 2008 року № 9-рп/2008 в справі № 1-10/2008 вказано, що при визначенні природи «правового акта індивідуальної дії» правова позиція Конституційного Суду України ґрунтується на тому, що «правові акти ненормативного характеру (індивідуальної дії)» стосуються окремих осіб, «розраховані на персональне (індивідуальне) застосування» і після реалізації вичерпують свою дію.
Слід зазначити, що право на оскарження рішень Кваліфікаційної комісії передбачене пунктом 7 розділу ІІ Порядку №392.
Разом з тим суд зазначає, що у цьому випадку спірне рішення Кваліфікаційної комісії було реалізовано шляхом видання, на його підставі, Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру № 79-АА від 13.03.2026 року «Про позбавлення (припинення дії) кваліфікаційного сертифікату інженера-землевпорядника ОСОБА_1 .
Отже, суд вважає, що оскільки спірне рішення Кваліфікаційної комісії як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, його оскарження не є належним та ефективним способом захисту права позивача, оскільки скасування такого рішення не може призвести до відновлення порушеного права позивача.
Відповідно до статті 68 Закону України «Про землеустрій» Кваліфікаційна комісія за результатами розгляду звернень та встановлених обставин лише вносить подання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, про позбавлення сертифікованого інженера-землевпорядника кваліфікаційного сертифіката. Остаточне ж рішення щодо припинення дії сертифіката приймається саме Держгеокадастром шляхом видання відповідного наказу, який і є тим індивідуальним актом, що безпосередньо породжує правові наслідки для особи. 
Отже, правові наслідки для позивача настали не внаслідок складання протоколу Кваліфікаційної комісії, а виключно з моменту видання Держгеокадастром наказу від 13.03.2026 № 79-АА «Про позбавлення (припинення дії) кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника ОСОБА_1 ». 
Сама по собі незгода позивача з висновками, викладеними у протоколі, не свідчить про порушення його прав, оскільки наведені у протоколі висновки набули юридичного значення лише після їх реалізації шляхом видання відповідного наказу Держгеокадастру. 
Таким чином, вимога позивача про визнання протиправним та скасування протоколу Кваліфікаційної комісії є необґрунтованою, оскільки оскаржуваний протокол, в розумінні статті 72 Кодексу адміністративного судочинства, є лише доказом по справі. 
Доводи позивача про те, що спірний наказ Держгеокадастру прийнятий без дотримання встановлених законом вимог щодо строку притягнення особи до відповідальності, отже, не відповідає критеріям, визначеним у статті 2 КАС України, суд вважає необґрунтованими з огляду на наступне.
Спірні правовідносини, у яких виник спір, мають свої особливості й урегульовані насамперед Законом України "Про землеустрій", який, за преамбулою до цього Закону, визначає правові та організаційні основи діяльності у сфері землеустрою і спрямований на регулювання відносин, які виникають між органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами із забезпечення сталого розвитку землекористування.
Цей закон також визначає суб`єкти, об`єкти, систему землеустрою та принципи, на яких він базується, органи, що здійснюють регулювання у сфері землеустрою.
Згідно статті 7 Закону України "Про землеустрій" правову основу землеустрою становлять Конституція України, Земельний кодекс України, закони України "Про топографо-геодезичну і картографічну діяльність", "Про планування і забудову територій", цей Закон, закони України та інші нормативно-правові акти.
При цьому жоден акт законодавства, який становить правову основу землеустрою, не місить норм щодо дисциплінарної відповідальності сертифікованих інженерів - землевпорядників й узагалі не оперує таким поняттям як дисциплінарна відповідальність, не закріплює ані за Комісією, ані за Держгеокадастром статусу дисциплінарних органів, не наділяє їх повноваженнями щодо притягнення до такого виду відповідальності, не визначає порядку та строку застосування дисциплінарних стягнень, їх видів тощо.
Стаття ж 68 Закону України "Про землеустрій" (частина перша) встановлює лише те, що особи, винні в порушенні законодавства у сфері землеустрою, несуть відповідальність згідно із законом, але спеціального закону про дисциплінарну відповідальність сертифікованих інженерів - землевпорядників не існує.
Також слід зазначити, що відповідно до норм статей 4, 22 та 26 Закону України "Про землеустрій" суб`єктами землеустрою є, зокрема, юридичні та фізичні особи, які здійснюють землеустрій. Землеустрій здійснюється на підставі, зокрема, укладених договорів між юридичними чи фізичними особами (землевласниками і землекористувачами) та розробниками документації із землеустрою. Розробниками документації із землеустрою є: юридичні особи, що володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у складі яких працює за основним місцем роботи сертифікований інженер-землевпорядник, який є відповідальним за якість робіт із землеустрою; фізичні особи - підприємці, які володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та є сертифікованими інженерами-землевпорядниками, відповідальними за якість робіт із землеустрою.
Це засвідчує, що сам собою факт отримання фізичною особою кваліфікаційного сертифіката інженера - землевпорядника не наділяє таку особу правом на розроблення документації із землеустрою й автоматично не закріплює за нею статусу розробника такої документації. Для виконання робіт з розроблення документації із землеустрою особа, яка отримала вищевказаний сертифікат, повинна, окрім іншого, або у встановленому законом порядку набути статусу фізичної особи - підприємця, або працювати за основним місцем роботи у юридичній особі, яка володіє необхідним технічним і технологічним забезпеченням, і яка відповідає вимогам, що висуваються законом до розробників документації із землеустрою.
Відповідно, передбачена частиною другою статті 68 Закону України "Про землеустрій" санкція у вигляді позбавлення сертифікованого інженера-землевпорядника кваліфікаційного сертифіката (його анулювання), не зумовлює звільнення такої особи з основного місця роботи, якщо вона працювала у юридичній особі, яка відповідає вимогам до статусу розробника документації із землеустрою, й так само не є визначеною законом підставою для припинення діяльності фізичної - особи підприємця.
Тобто трудова діяльність фізичної особи - сертифікованого інженера-землевпорядника не припиняється після позбавлення (анулювання) виданого їй раніше кваліфікаційного сертифіката.
Як правильно зазначив відповідач-2 у відзиві на позовну заяву, відповідачі не є роботодавцем позивача, не наділені повноваженнями щодо застосування до неї дисциплінарних стягнень у розумінні статей 147, 147-1 Кодексу законів про працю України, Закону України «Про державну службу» та не вирішували питання її трудової діяльності. Натомість спірні рішення прийнято в межах спеціальних публічно-владних повноважень, прямо передбачених Законом України «Про землеустрій» та Положенням про Держгеокадастр. 
Оскільки законодавство, яке врегульовує спірні у цій справі правовідносини, не містить норм про дисциплінарну відповідальність сертифікованих інженерів - землевпорядників, а відповідного спеціального закону, дисциплінарного положення чи статуту, або іншого нормативного акту про таку відповідальність не існує, то позивачка не може вважатися й суб`єктом спеціальної дисциплінарної відповідальності. Відповідно держава в особі її органів, які виступають відповідачами у справі, що розглядається, не наділена повноваженнями щодо притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності. Правової підстави для цього, визначеної законом, не існує.
Згідно із ч.2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Аналіз зазначеної норми Основного Закону України свідчать про те, що діяльність органів державної влади здійснюється відповідно до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, яке побудовано на основі принципу "заборонено все, крім дозволеного законом". Застосування такого принципу забезпечує введення владних функцій у законні рамки і тим самим істотно обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки та створює відповідний запобіжник від можливих зловживань з боку держави та її органів.
Отже прийняті у спірних правовідносинах та оспорені позивачем адміністративні акти не є результатом реалізації відповідачами компетенції щодо застосування дисциплінарних стягнень, оскільки закон не передбачає дисциплінарної відповідальності для сертифікованих інженерів - землевпорядників і не наділяє Держгеокадастр і його органи такими повноваженнями.
Суд зазначає, що здійснюючи передбачені статтею 14 Закону України "Про землеустрій" повноваження щодо здійснення сертифікації інженерів-землевпорядників, ведення Державних реєстрів сертифікованих інженерів-землевпорядників та інженерів-геодезистів, Держгеокадастр як центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, у сфері землеустрою, виконує не дисциплінарну, а контрольну функцію з метою задоволення загальносуспільного і державного інтересів у цій сфері відносин, які полягають у забезпеченні неухильного дотримання законодавства усіма суб`єктами землеустрою, його якісного та належного здійснення відповідними особами і попередження порушень з їх сторони, чим також досягається превентивний ефект.
В даному випадку застосовні до позивача заходи у вигляді анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера - землевпорядника за своєю природою та правовим спрямуванням належить відносити до адміністративної відповідальності, оскільки такі є способом реагування на допущені нею порушення, наслідком реалізації відповідачами охоронних, управлінських (адміністративних) та контрольно - наглядових функцій, покликані забезпечити правопорядок та неухильне додержання законодавства у сфері землеустрою усіма учасниками цих відносин, а отже не належать до дисциплінарних стягнень у межах загальної або спеціальної дисциплінарної відповідальності.
На переконання суду застосування норм статті 142 Кодексу законів про працю України за аналогією під час вирішення спору у справі, що розглядається, не відповідає нормам статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України. 
Таким чином, відповідачі діяли виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені законом, що відповідає вимогам частини другої статті 19 Конституції України, а посилання позивача на норми трудового законодавства та доводи про відсутність у відповідачів повноважень є юридично неспроможними, оскільки не враховують спеціального правового регулювання спірних правовідносин. 
Доводи позивача щодо пропуску строків притягнення до відповідальності є також безпідставними, оскільки відповідно до частини другої статті 68 Закону Кваліфікаційна комісія за результатами розгляду письмових звернень заінтересованих осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та інших уповноважених суб`єктів уповноважена встановлювати факти порушення сертифікованим інженером-землевпорядником вимог законодавства у сфері землеустрою та Державного земельного кадастру і вносити подання про позбавлення кваліфікаційного сертифіката. 
З огляду на вказане, заявлені позивачем позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки дії Держгеокадастру та Кваліфікаційної комісії Держгеокадастру стосовно анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера- землевпорядника ОСОБА_1 здійснені з дотриманням встановленого законом порядку та процедури позбавлення (анулювання) кваліфікаційних сертифікатів інженерів-землевпорядників.
Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
У взаємозв`язку з наведеним слід зазначити, що відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані.
Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.
Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Реальність (справжність та правдивість) конкретної обставини фактичної дійсності не може бути сприйнята доведеною виключно через неспростування одним із учасників справи (навіть суб`єктом владних повноважень) декларативно проголошеного, але не доказаного твердження іншого учасника справи, позаяк протилежне явно та очевидно прямо суперечить меті правосуддя - з`ясування об`єктивної істини у справі.
За змістом частини першої статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.
Відповідно до приписів статей 9,77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно із статтею 90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до вимог частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
За таких обставин, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити повністю.
Враховуючи відмову у задоволені позовних вимог, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись ст. ст. 2, 77, 78, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 в особі представника Похвалітого Анатолія Анатолійовича до відповідача-1: Кваліфікаційної комісії Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, відповідача-2: Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру про визнання протиправними та скасування рішення та наказу, зобов`язання вчинити певні дії – відмовити повністю.
Судові витрати стягненню не підлягають.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Суддя С. В. Прудник