ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2026  м. Дніпро   Справа № 904/5922/25

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії:
головуючого (судді-доповідача): Стефанів Т. В., 
суддів: Кошлі А. О., Демчини Т. Ю.,
секретар судового засідання Старина А. С.,
за участі :
позивача Доманського В. П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного спеціалізованого господарського підприємства "ЛІСИ УКРАЇНИ", м. Київ, в особі філії "СХІДНИЙ ЛІСОВИЙ ОФІС" ДЕРЖАВНОГО СПЕЦІАЛІЗОВАНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО ПІДПРИЄМСТВА "ЛІСИ УКРАЇНИ", м. Дніпро на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.02.2026 (повний текст рішення складено 09.03.2026) (суддя Бєлік В. Г., м. Дніпро) у справі № 904/5922/25
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "РАДІАНТ ЕКСПО", м. Дніпро 
до Державного спеціалізованого господарського підприємства "ЛІСИ УКРАЇНИ", м. Київ, в особі філії "СХІДНИЙ ЛІСОВИЙ ОФІС" ДЕРЖАВНОГО СПЕЦІАЛІЗОВАНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО ПІДПРИЄМСТВА "ЛІСИ УКРАЇНИ", м. Дніпро
третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Дніпропетровська обласна державна адміністрація, м. Дніпро 
про зобов`язання вчинити певні дії, 

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції.
Товариство з обмеженою відповідальністю "РАДІАНТ ЕКСПО" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Державного спеціалізованого господарського підприємства "ЛІСИ УКРАЇНИ" в особі філії "СХІДНИЙ ЛІСОВИЙ ОФІС" ДСГП "ЛІСИ УКРАЇНИ", у якій просить суд визнати недійсними матеріали лісовпорядкування щодо виділів 5, 6, кварталу 76 Новомосковського лісництва та визнати відсутнім право користування лісового господарства на ці земельні ділянки; скасувати державну реєстрацію земельної ділянки 0,3603 га з кадастровим номером 1221411000:01:147:0166 з одночасним припиненням усіх речових прав; зобов`язати відповідача забезпечити внесення змін до матеріалів лісовпорядкування, виключивши із кварталу 76 Новомосковського лісництва територію під виділами 5, 6; зобов`язати відповідача забезпечити встановлення (відновлення) меж земельної ділянки з кадастровим номером 1221411000:01:147:0165 в натурі (на місцевості); визнати право позивача на оформлення права користування земельною ділянкою комунальної власності рекреаційного призначення загальною орієнтовною площею 1,8 га за місцем розташування бази відпочинку за адресою: вул. Дачна, буд. 7В, м. Підгородне, Дніпровський район, Дніпропетровська область.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у зв`язку з отриманням нерухомого майна - бази відпочинку, позивач набув відповідно до положень ст. 377 Цивільного кодексу України та ст. 120, ст. 141 Земельного кодексу України право на оформлення користування (оренди) земельною ділянкою, на якій розташовано нерухоме майно. Позивач зазначає, що відповідач, інші органи, установи не надали жодних підтверджуючих рішень, актів, документів, що стали підставою для надання відповідачу у постійне користування спірної земельної ділянки та відповідно для її включення до матеріалів лісовпорядкування, а також вказує на порушення вимог чинного законодавства під час формування матеріалів лісовпорядкування відповідача.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 26.02.2026 позовні вимоги задоволено повністю. 
Визнано недійсними матеріали лісовпорядкування щодо виділів 5, 6, кварталу 76 Новомосковського лісництва, розроблені Українським державним проектним лісовпорядним виробничим об`єднанням ДП "Харківська державна лісовпорядна експедиція" за місцем розташування земель (земельних ділянок) на території Підгородненської міської ради (громади) Дніпровського району Дніпропетровської області, та визнано відсутнім право користування лісового господарства на ці земельні ділянки у відповідності із зовнішніми межами виділів 5, 6 кварталу 76 за даними матеріалів лісовпорядкування від 2014 року.
Скасувано державну реєстрацію земельної ділянки 0.3603 га з кадастровим номером 1221411000:01:147:0166 з одночасним припиненням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки.
Зобов`язано Державне спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України" (код ЄДРПОУ 44768034) та Філію "СХІДНИЙ ЛІСОВИЙ ОФІС" ДЕРЖАВНОГО СПЕЦІАЛІЗОВАНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО ПІДПРИЄМСТВА "ЛІСИ УКРАЇНИ" (код ЄДРПОУ 45632138) забезпечити внесення в порядку поточного лісовпорядкування змін до матеріалів лісовпорядкування щодо земель лісового господарства, виключивши із кварталу 76 Новомосковського лісництва територію під виділами 5, 6, за місцем розташування земель (земельних ділянок) на території Підгородненської міської ради (громади) Дніпровського району Дніпропетровської області, та відповідно - визнати відсутнім право користування лісового господарства на ці земельні ділянки у відповідності із зовнішніми межами виділів 5, 6 кварталу 76 за даними матеріалів лісовпорядкування від 2014 року.
Зобов`язано Державне спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України" (код ЄДРПОУ 44768034) та Філію "СХІДНИЙ ЛІСОВИЙ ОФІС" ДЕРЖАВНОГО СПЕЦІАЛІЗОВАНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО ПІДПРИЄМСТВА "ЛІСИ УКРАЇНИ" (код ЄДРПОУ 45632138) забезпечити встановлення (відновлення) меж земельної ділянки з кадастровим номером 1221411000:01:147:0165 в натурі (на місцевості), виключивши із її меж територію земель (земельних ділянок) Підгородненської міської ради (громади) Дніпровського району Дніпропетровської області у відповідності із зовнішніми межами виділів 5, 6 кварталу 76 за даними матеріалів лісовпорядкування від 2014 року.
Визнано право Позивача - ТОВ "РАДІАНТ ЕКСПО" на оформлення права користування земельною ділянкою комунальної власності рекреаційного призначення загальною орієнтовною площею 1,8 га, за місцем розташування бази відпочинку за адресою: вул. Дачна, буд. 7В, м. Підгородне, Дніпровський район, Дніпропетровська область.
Стягнуто з Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" (код ЄДРПОУ 44768034) в особі Філії "СХІДНИЙ ЛІСОВИЙ ОФІС" ДЕРЖАВНОГО СПЕЦІАЛІЗОВАНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО ПІДПРИЄМСТВА "ЛІСИ УКРАЇНИ" (код ЄДРПОУ 45632138) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "РАДІАНТ ЕКСПО" (49074, м. Дніпро, вул. Новокаховська, 9-11; код ЄДРПОУ 37150855), витрати по сплаті судового збору у розмірі 15 140,00 грн.
Приймаючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що відповідач не спростував належними та допустимими доказами доводи позивача про відсутність інформації, що жодним із уповноважених Земельним кодексом Української РСР органом не приймалися розпорядчі документи про надання відповідних земель у постійне користування відповідному лісогосподарському підприємству, правонаступником якого є відповідач, та визначення категорії земель. Суд дійшов висновку, що це свідчить про відсутність права відповідача на спірну земельну ділянку як такого за відсутності доказів правомірності включення спірної земельної ділянки до картографічних матеріалів лісовпорядкування. Суд також зазначив, що у випадку відсутності права постійного користування на земельну ділянку за державним підприємством ДП "Ліси України", відсутні підстави для віднесення такої земельної ділянки до державної власності, і така земельна ділянка в силу приписів закону належить до комунальної власності з 27.05.2021. Суд застосував принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованого на ній нерухомого майна, втілений у ст. 120 Земельного кодексу України та ст. 377 Цивільного кодексу України, та дійшов висновку, що позивач, який законно набув у власність базу відпочинку, має цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку під такою базою відпочинку, а відповідач, заявляючи про наявність права на земельну ділянку, порушує права позивача. Суд також не прийняв до розгляду надані відповідачем витяги з проектів організації і розвитку лісового господарства 1992 та 2004 років, оскільки відповідач подав зазначені докази після закриття підготовчого засідання без пояснення причин неможливості подати ці докази у встановлені строки, що є порушенням вимог ст. 80 ГПК України.

Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційної скарги.
Не погоджуючись з рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 26.02.2026 у справі № 904/5922/25, Державне спеціалізоване господарське підприємство "ЛІСИ УКРАЇНИ" в особі філії "СХІДНИЙ ЛІСОВИЙ ОФІС" ДСГП "ЛІСИ УКРАЇНИ" подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.02.2026 у справі № 904/5922/25 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовної заяви ТОВ "РАДІАНТ ЕКСПО" до Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" про зобов`язання вчинити певні дії в повному обсязі.
Апелянт вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим, оскільки суд безпідставно визнав недійсними матеріали лісовпорядкування, неповно дослідив обставини справи та неправильно застосував норми матеріального і процесуального права.
Апелянт зазначає, що матеріали лісовпорядкування 2014 року були розроблені уповноваженою державною лісовпорядною організацією - ВО "Укрдержліспроект" відповідно до вимог ст. 47 Лісового кодексу України, погоджені Міністерством екології та природних ресурсів України (лист від 14.12.2015 № 5/1-8/15119-15) та затверджені наказом Дніпропетровського обласного управління лісового та мисливського господарства від 15.02.2016 № 8. Відповідно до ст. 48 Лісового кодексу України такі матеріали є офіційною та обов`язковою основою ведення лісового господарства. Апелянт наголошує, що згідно з п. 5 розділу VIII "Прикінцеві положення" Лісового кодексу України планово-картографічні матеріали лісовпорядкування підтверджують право постійного користування земельними ділянками лісогосподарського призначення до здійснення державної реєстрації, але не пізніше 01.01.2027.
Скаржник вказує, що квартал 76 Новомосковського лісництва, зокрема виділи 5 та 6, відповідно до матеріалів лісовпорядкування 1992, 2004 та 2014 років належали до земель державного лісового фонду та перебували у постійному користуванні державного лісогосподарського підприємства, правонаступником якого є ДСГП "Ліси України". Згідно з таксаційним описом Новомосковського лісництва 2014 року, територія виділу 5 кварталу 76 обліковується як лісові культури, а виділу 6 - як садиба (рекреаційна характеристика: відкриті простори без дерев, 3 клас естетичної оцінки, у виділі туристична база). Згідно з проектами організації і розвитку лісового господарства 1992 та 2004 років, категорія лісів на території кварталу 76 визначалася як "лісопаркова частина лісів зелених зон", на виділах 5 та 6 знаходилися лісові культури. Апелянт підкреслює, що навіть неприйняття судом окремих архівних документів не спростовує факту належності спірних земельних ділянок до лісового фонду.
Апелянт зазначає, що документи лісовпорядкування 1992 та 2004 років не були подані до суду разом з відзивом, оскільки здійснювався розшук цих документів в архіві, який знаходиться в приміщенні вже припиненого ДП "Новомосковське лісове господарство" на віддаленій від філії "Східний лісовий офіс" території в селі Вільне Новомосковського району, що завдало певних труднощів. Апелянт вважає, що суд безпідставно не прийняв ці докази до розгляду.
Апеляційна скарга містить посилання на практику Верховного Суду та Великої Палати Верховного Суду, відповідно до якої планово-картографічні матеріали лісовпорядкування є належними доказами права постійного користування лісовими землями, зокрема на постанови у справах № 707/2192/15-ц, № 488/5476/14-ц, № 369/16418/18, № 363/669/17, № 488/5027/14-ц, № 488/6211/14-ц, № 183/1617/16, № 369/1777/13-ц, № 361/6826/16, № 372/1688/17. Також зазначено, що ВО "Укрдержліспроект" є єдиною державною спеціалізованою установою, яка здійснює лісовпорядкування та володіє офіційними даними щодо меж і характеристик лісового фонду, а відомості, надані цим об`єднанням, є належними доказами.
Апелянт також зазначає, що спірні земельні ділянки не могли перейти у комунальну власність, оскільки відповідно до підпункту "а" п. 24 розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України землі державної власності, які перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств, не переходять у комунальну власність. Розпорядження такими землями на території Дніпропетровської області належить до повноважень Дніпропетровської обласної державної адміністрації відповідно до ст. 122 Земельного кодексу України, а їх вилучення можливе лише у встановленому законом порядку згідно зі ст. 149 Земельного кодексу України.
Крім того, апелянт вважає, що суд неповно дослідив докази та неправильно їх оцінив, оскільки не надав належної оцінки матеріалам лісовпорядкування, таксаційним описам та архівним документам, не врахував сукупність доказів щодо належності земель до лісового фонду та порушив вимоги ст. 86 ГПК України щодо повного, всебічного й об`єктивного дослідження доказів.
У зв`язку з наведеним апелянт стверджує, що спірні земельні ділянки є землями державного лісового фонду, право постійного користування ними підтверджується матеріалами лісовпорядкування, а рішення суду про визнання недійсними матеріалів лісовпорядкування є незаконним та необґрунтованим, у зв`язку з чим позовні вимоги ТОВ "РАДІАНТ ЕКСПО" не підлягають задоволенню.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.
ТОВ "РАДІАНТ ЕКСПО" подало відзив на апеляційну скаргу, згідно якого заперечує проти апеляційної скарги ДСГП "Ліси України" та вважає її необґрунтованою, просить залишити апеляційну скаргу Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" без задоволення, а рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.02.2026 у справі № 904/5922/25 без змін.
Позивач зазначає, що спірні правовідносини підлягають вирішенню з урахуванням принципу єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованого на ній нерухомого майна, оскільки належні йому на праві приватної власності об`єкти нерухомості розміщені на спірній земельній ділянці.
Також позивач посилається на рішення суду у справі № 175/5298/23, яким визнано недійсними матеріали лісовпорядкування щодо частини території кварталу 76 Новомосковського лісництва в межах розташування бази відпочинку та встановлено відсутність права користування відповідною земельною ділянкою на підставі таких матеріалів.
Крім того, у справі № 904/6360/25 оспорюються матеріали лісовпорядкування щодо земельної ділянки площею 2,7518 га, на якій також розташована база відпочинку позивача. Водночас із даних Державного земельного кадастру вбачається, що в межах цієї території обліковується земельна ділянка лісогосподарського призначення площею 0,5764 га.
На думку позивача, наведені обставини свідчать про те, що територія, яка є предметом спору, відноситься до виділів 5 та 6 кварталу 76 Новомосковського лісництва, а матеріали лісовпорядкування, розроблені у будь-якому році, не можуть вважатися належними правовстановлюючими документами на спірні земельні ділянки та належними доказами у справі.
У зв`язку з цим позивач вважає доводи відповідача необґрунтованими, такими, що не підтверджуються належними доказами та не спростовують заявлених позовних вимог.

Дніпропетровська обласна державна адміністрація не скористалася правом подати пояснення щодо апеляційної скарги, що відповідно до частини 3 статті 263 ГПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Рух справи в суді апеляційної інстанції.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.03.2026 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді - Стефанів Т. В. (доповідач), судді - Кошля А. О., Демчина Т. Ю.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 09.04.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного спеціалізованого господарського підприємства "ЛІСИ УКРАЇНИ", м. Київ, в особі філії "СХІДНИЙ ЛІСОВИЙ ОФІС" ДЕРЖАВНОГО СПЕЦІАЛІЗОВАНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО ПІДПРИЄМСТВА "ЛІСИ УКРАЇНИ", м. Дніпро на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.02.2026 у справі № 904/5922/25.
Витребувано матеріали справи №904/5922/25 у Господарського суду Дніпропетровської області.
13.04.2026 справа № 904/5922/25 надійшла на адресу Центрального апеляційного господарського суду.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 14.04.2026 призначено справу № 904/5922/25 до розгляду в судовому засіданні на 13.05.2026 о 12 год. 00 хв.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 13.05.2026 розгляд апеляційної скарги Державного спеціалізованого господарського підприємства "ЛІСИ УКРАЇНИ", м. Київ, в особі філії "СХІДНИЙ ЛІСОВИЙ ОФІС" ДЕРЖАВНОГО СПЕЦІАЛІЗОВАНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО ПІДПРИЄМСТВА "ЛІСИ УКРАЇНИ", м. Дніпро на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.02.2026 у справі № 904/5922/25 відкладено на 27.05.2026 о 09:00 год. 
В судове засідання 27.05.2026 з`явився представник позивача та надав свої пояснення щодо вимог апеляційної скарги, представник відповідача (апелянта) в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
Суд апеляційної інстанції враховуючи те, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача.
У судовому засіданні 27.05.2026 колегією суддів оголошено скорочене судове рішення (вступну та резолютивну частини постанови) у справі.

Встановлені судом обставини справи.
ТОВ "РАДІАНТ ЕКСПО" є власником закінченого будівництвом об`єкту, бази відпочинку, за адресою: м. Підгородне, вул. Дачна, 7В, на підставі Акту приймання-передачі у власність нерухомого майна, яке є внеском до статутного капіталу, від 11.08.2025, укладеного із ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кот Б. А., зареєстрованого в реєстрі за №1829, 1830 (далі - Акт приймання-передачі бази відпочинку від 11.08.2025), про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (ДРРП) про реєстрацію права власності,
За місцем розташування бази відпочинку на момент укладення Акту приймання-передачі бази відпочинку від 11.08.2025 зареєстровано земельну ділянку 0,8247 га (кадастровий номер 1221411000:01:320:0001) з цільовим призначенням - землі для рекреаційного призначення (обслуговування бази відпочинку), за межами населених пунктів, а відомості про наявність сторонніх землекористувачів, обтяжень, обмежень - відсутні (не зареєстровані), що підтверджено у тому числі відомостями ДЗК, ДРРП, змістом Договору оренди землі від 03.09.2003.
Відповідно до матеріалів технічної інвентаризації нерухомого майна (будівель та споруд бази відпочинку (копії технічних паспортів додаються), що відповідно до законодавства включають в себе експлікацію до схеми розташування будівель та споруди та план земельної ділянки, під адресою: м. Підгородне, вул. Дачна, 7В, об`єднано будівлі та споруди, що раніше мали адреси: м. Підгородне, вул. Дачна, 7В та 7Б, та в загальному займають площу орієнтовно 1,8 га (із яких за відкритими загальнодоступними даними ДЗК сформовано у земельні ділянки 1221411000:01:320:0001 та 1221411000:01:147:0166 загальною площею 1,185 га).
В ході реалізації рішення Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області від 26.09.2023 №2284-27/8 "Про надання дозволу на розробку детального плану "Детальний план території розміщення об`єктів рекреації, спорту та житлового будівництва за межами міста Підгороднього, Дніпровського району Дніпропетровської області в районі річки Самари на території в районі земельних ділянок з кадастровими номерами: 1221411000:01:147:0161, 1221411000:01:320:0001, 1221411000:01:147:0166, 1221411000:01:147:0122, 1221411000:01:147:0088, 1221411000:01:147:0009", аналізу отриманих (під час укладення Акт приймання-передачі бази відпочинку від 11.08.2025) та збору додаткових вихідних даних Позивачем отримана інформація Управління інфраструктури, містобудування та архітектури, житлово-комунального господарства, екології Дніпровської райдержадміністрації від 26.09.2025 №335-11/25: 
- за місцем розташування земельних ділянок загальною площею 1,8 га (із них з кадастровими номерами 1221411000:01:320:0001 та 1221411000:01:147:0166), під нерухомим майном за адресою: вул. Дачна, буд.7В, м. Підгородне, Дніпровський район, Дніпропетровська область, територія відповідно до чинного Проекту районного планування Дніпропетровського сільського адмінрайону Дніпропетровської області, а саме "План сучасного використання території" від 1982 року належала та належить до: зони рекреації частково з протиерозійними і вітрозахисними насадженнями";
- відповідно до Схеми планування території Підгородненської ради, затвердженої рішенням Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 09.12.2011 №1068-ХІV/VІ (зі змінами від 27.01.2012 №1208- ХVІ/VІ), за існуючим станом, вищевказана територія за місцем розташування земельних ділянок загальною площею 1,8 га, визначена як громадська забудова існуючої бази відпочинку, яка із введенням в дію ДБН Б.1.1-22:2017 належить до рекреаційної зони активного відпочинку та призначається для виконання активних рекреаційних функцій, до якої належать території загального користування з відповідними об`єктами.
Відповідно до Договору безоплатної передачі державного майна радгоспу "Підгородній" Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 15.07.1997 Товариство покупців членів трудового колективу радгоспу "Підгородній" Дніпропетровського району Дніпропетровської області отримало нерухоме майно, серед якого насосна станція №6, інв. №200, м. Підгородне, яка у вказаному складі будівель та споруд відповідно до листа голови ліквідкомісії КСП "Підгородній", рішень виконкому Підгородненської міської ради від 18.076.2003 №131 "Про присвоєння поштової адреси насосній станції КСП "Підгородній", від 16.07.2003 №164 "Про оформлення права власності на насосну станцію, що знаходиться в м. Підгородне, вул. Дачна, 7Б", витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 28.07.2003 №1101626 мала колективну форму власності та адресу: м. Підгородне, вул. Дачна, 7Б, на території площею 0,34 га;
На підставі нотаріально посвідченого Договору купівлі-продажу (відчуження) нерухомого майна та Акту прийому-передачі до договору від 15.08.2003 КСП "Підгородній" відчужило будівлі та споруди насосної станції за адресою: м. Підгородне, вул. Дачна, 7Б, у власність ЗАТ агрофірма "Дніпро" (витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно від 28.09.2004),
Відповідно до п.1.2 вищевказаного договору "Земельні ділянки", на яких розташовані Об`єкт (усі права на використання ділянок) вважаються переданими Покупцю з моменту передачі останньому Об`єкта, з відповідним оформленням зазначеної передачі в органах місцевої влади чи самоврядування, згідно діючого законодавства України."
На підставі нотаріально посвідченого Договору купівлі-продажу будівель та споруд від 01.10.2004 ЗАТ агрофірма "Дніпро" відчужило будівлі та споруди насосної станції за адресою: м.Підгородне, вул.Дачна, 7Б, у власність ОСОБА_2 , на земельній ділянці держфонду 0,34 га (витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 11.10.2004).
Згідно з витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно від 01.10.2007 ОСОБА_2 за вказаною адресою також узаконив переобладання насосної станції у нежитлову будівлю та допоміжні господарські будівлі та споруди.
За змістом Акту обстеження території бази відпочинку ВАТ "Дніпросервіс" та Грошової оцінки земельної ділянки бази відпочинку ВАТ "Дніпросервіс" на території Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 08.08.2001 №7004-1/968 (з додатками) було встановлено, що земельна ділянка 0,82 га використовується за призначенням, а саме рекреаційного призначення.
Акт обстеження підписано у тому числі представником Новомосковського держлісгоспу, що свідчило про обізнаність відповідного підприємства про статус території та її призначення, а виходячи із подальшого її використання впродовж 25 років - і про відсутність заперечень.
У вищевказаній грошовій оцінці використано показники та коефіцієнти (Табл.3.1, Табл.3.2), які відповідно до Порядку грошової оцінки земель несільськогосподарського призначення (крім земель населених пунктів), затверджених наказом Держкомзему Україна, Мінагропрому України, Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України, Держкомлісгоспу України, Держводгоспу України, Української академії аграрних наук від 29.08.1997 №86/19/148/86/76/88 (зареєстровано в Мінюсті 14.10.1997 за №477/2281), характеризують земельну ділянку саме як землі рекреаційного призначення),
За договором оренди земельної ділянки від 03.09.2003 земельну ділянку площею 0,8247 га було передано в оренду ОСОБА_2 , що зареєстровано у Дніпропетровському районному відділі земельних ресурсів 08.09.2003 №59, як земельну ділянку рекреаційного призначення,
Рішенням Підгородненської міської ради від 09.02.2006 "Про присвоєння поштової адреси земельній ділянці для рекреаційного призначення (обслуговування бази відпочинку) на території Підгородненської ради", розглянувши заяву ОСОБА_2 , було присвоєно поштову адресу земельній ділянці для рекреаційного призначення (обслуговування бази відпочинку) АДРЕСА_1 ,
Відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 25.07.2007 було зареєстровано право власності ОСОБА_2 на базу відпочинку (у відповідному складі будівель та споруд) за вказаною адресою та на земельній ділянці площею 0,8247 га держфонд, договір оренди від 03.09.2003.
Згідно з нотаріально посвідченим Договором дарування бази відпочинку від 31.03.2020 за реєстровим №438 право власності на базу відпочинку перейшло до ОСОБА_3 , до якої також перейшло право оренди земельної ділянки 0,8247 га відповідно до Договору оренди землі від 03.09.2003 (це слідує зі змісту п.1.2, 1.3 Договору купівлі-продажу бази відпочинку від 15.12.2021, зареєстровано в реєстрі за №1086), відомості із ДРРП надані до матеріалів справи,
При цьому, до ОСОБА_3 перейшло право власності на базу відпочинку за єдиною адресою АДРЕСА_1 , до складу будівель та споруд уже увійшли будівлі та споруди нежитлової будівлі (насосна станція) з допоміжними господарськими будівлями та спорудами, які фактично знаходяться поза межами ділянки 0,8247 га. 
Відповідно до зазначеного нотаріально посвідченого Договору купівлі-продажу бази відпочинку від 15.12.2021, зареєстрованого в реєстрі за №1086, від ОСОБА_3 право власності на базу відпочинку у такому ж складі та одночасно право оренди земельної ділянки 0,8247 га перейшло до ОСОБА_4 (за правилами чинної ст.120 ЗК України, відомості з ДРРП додаються).
За нотаріально посвідченим договором дарування бази відпочинку від 21.07.2025 від ОСОБА_4 право власності на базу відпочинку (вул. Дачна, 7В) та одночасно право оренди на земельну ділянку (за правилами чинної ст.120 ЗК України) перейшло до ОСОБА_1 , яка у свою чергу за Актом приймання-передачі бази відпочинку від 11.08.2025 передала усі права Позивачу (відомості з ДРРП надані до матеріалів справи).
В той же час, за результатами звернення до філії "Східний лісовий офіс" ДП "Ліси України" відповідно до листа від 18.09.2025 №2208/32-2025 Філія повідомляє та надає матеріали, із яких слідує, що місце розташування земельних ділянок загальною площею орієнтовно 1,8 га (із яких за відкритими загальнодоступними даними ДЗК сформовано у земельні ділянки 1221411000:01:320:0001 та 1221411000:01:147:0166 загальною площею 1,185 га), під існуючою базою відпочинку внесено до матеріалів лісовпорядкування від 2014 року. 
За відкритими даними ДЗК земельна ділянка з кадастровим номером 1221411000:01:147:0166, де наразі розташований комплекс будівель та споруд колишньої насосної станції (що до об`єднання мала окрему адресу вул. Дачна, 7Б) обліковується як землі лісогосподарського призначення для ведення лісового господарства і пов`язаних з ним послуг.
Матеріали лісовпорядкування було погоджено Міністерством екології та природних ресурсів України (лист від 14.12.2015 №5/1-8/15119-15) та затверджено наказом Дніпропетровського обласного управління лісового та мисливського господарства від 15.02.2016 №8, було проведено частково інвентаризацію земель лісогосподарського призначення державної власності в межах кварталу 76 Новомосковського лісництва, зі складенням технічної документації із землеустрою, яку затверджено розпорядженням голови Дніпропетровської облдержадміністрації від 21.08.2023 №Р-335/0/3-23.
ДП "Дніпровський інститут землеустрою" листом від 31.08.2023 №01-07/18 повідомляв, що:
відповідно до "Проекту формування території і визначення меж Підгородненської міської Ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області", розробленого Дніпропетровським філіалом Інституту землеустрою Української академії аграрних наук в 1992 р. та затвердженого рішенням сесії Підгородненської міської ради народних депутатів від 26.02.1992 р. "Про затвердження проекту формування території Підгородненської міської ради", були визначені землі Новомосковського лісового господарства, але межі таких земель Новомосковського лісового господарства не встановлені та не встановлювались, картографічні матеріали межі лісового господарства не надавалися,
підставою для внесення відомостей до вищевказаного Проекту формування території Підгородненської міської ради були планово-картографічні матеріали, надані Новомосковським лісовим господарством, але у матеріалах та вихідних даних вказаного Проекту будь-які документи або інформація про наявність, існування рішень, розпоряджень тощо про виділення вказаних земель для ведення лісового господарства у користування Новомосковського лісового господарства чи будь-якому іншому користувачеві, відсутні.
Матеріали та вихідні дані Науково-технічної документації по роздержавленню земель і видачі державних актів на землю колишнього КСП "Нижньодніпровський" відділення Підгородне, складеної Дніпропетровським філіалом "УкрНДІземпроект" у 1998 р., також не містять будь-яких документів або інформації про існування таких документів (рішення, розпорядження, накази тощо або будь-які інші) про надання вказаних земель для ведення лісового господарства у користування Новомосковського лісгоспу чи будь-якому іншому користувачеві.
Позивач вважає, що зазначені обставини порушують його право користувача земельною ділянкою на підставі договору оренди, що і стало причиною виникнення спору у даній справі.
За результатами розгляду справи суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість заявлених вимог та ухвалив оскаржуване рішення.

Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.
Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а рішення господарського суду залишити без змін, виходячи з наступного.
Предметом апеляційного оскарження є рішення суду першої інстанції, яким задоволено позовні вимоги ТОВ "РАДІАНТ ЕКСПО" до ДСГП "Ліси України" в особі філії "Східний лісовий офіс" про визнання частково недійсними матеріалів лісовпорядкування щодо виділів 5, 6 кварталу 76 Новомосковського лісництва, скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 1221411000:01:147:0166, зобов`язання вчинити дії щодо внесення змін до матеріалів лісовпорядкування та встановлення (відновлення) меж земельної ділянки з кадастровим номером 1221411000:01:147:0165, а також визнання права позивача на оформлення права користування земельною ділянкою комунальної власності рекреаційного призначення загальною орієнтовною площею 1,8 га.
Приймаючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд виходив із того, що відповідач не довів належними та допустимими доказами виникнення у нього або його правопопередника права постійного користування спірною земельною ділянкою. У зв`язку з цим суд дійшов висновку про відсутність підстав для віднесення спірної земельної ділянки до земель державної власності та земель лісогосподарського призначення. Водночас суд установив, що позивач є власником розташованого на спірній земельній ділянці нерухомого майна, а тому має законний інтерес в оформленні права на земельну ділянку, необхідну для його обслуговування.
Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Відповідно до статей 13, 41 Конституції України, статей 1, 2, 5, 83, 84, 116 Земельного кодексу України право на землю виникає та реалізується виключно у порядку, встановленому законом, а набуття права користування земельною ділянкою передбачає наявність належної правової підстави для виникнення такого права.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, відповідач не надав доказів прийняття уповноваженим органом рішення про передачу спірної земельної ділянки у постійне користування державному лісогосподарському підприємству, правонаступником якого він є. Також відсутні інші правовстановлюючі документи, які б підтверджували виникнення такого права у передбаченому законом порядку.
За таких обставин сам факт відображення спірної земельної ділянки у матеріалах лісовпорядкування не може бути достатнім доказом існування права постійного користування.
Колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що матеріали лісовпорядкування 2014 року безумовно підтверджують право постійного користування земельною ділянкою.
Дійсно, пунктом 5 розділу VIII "Прикінцеві положення" Лісового кодексу України передбачено, що до здійснення державної реєстрації права постійного користування земельними лісовими ділянками планово-картографічні матеріали лісовпорядкування можуть підтверджувати таке право.
Разом з тим наведена норма не усуває необхідності встановлення самого факту набуття права постійного користування земельною ділянкою у передбаченому законом порядку та не надає матеріалам лісовпорядкування статусу беззаперечного доказу існування такого права незалежно від інших обставин справи.
Отже, планово-картографічні матеріали можуть підтверджувати право постійного користування лише за умови доведеності факту передачі відповідної земельної ділянки державному лісогосподарському підприємству. У даній справі таких доказів відповідачем не надано.
Посилання апелянта на матеріали лісовпорядкування 1992 та 2004 років також не спростовують правильності висновків місцевого господарського суду.
Як вбачається з матеріалів справи, зазначені документи не були подані до суду першої інстанції у строки, встановлені процесуальним законом. Причини їх неподання зводяться до необхідності пошуку документів у архіві та труднощів організаційного характеру, які не можуть вважатися об`єктивними та непереборними обставинами у розумінні частини третьої статті 269 ГПК України.
Крім того, навіть зміст зазначених документів не підтверджує виникнення права постійного користування земельною ділянкою, а лише відображає результати лісовпорядкування та внутрішнього обліку земель.
Не можуть бути прийняті до уваги й доводи апелянта про те, що спірна територія історично належала до земель державного лісового фонду.
Сам по собі факт віднесення певної території до земель лісового фонду або її відображення у матеріалах лісовпорядкування не є достатнім для підтвердження існування у відповідача чинного права постійного користування конкретною земельною ділянкою.
При цьому судом першої інстанції встановлено, що відповідач не є та ніколи не був власником нерухомого майна, розташованого на спірній земельній ділянці, а також не спростовано доводів позивача щодо відсутності використання цієї території для потреб лісового господарства протягом тривалого часу.
Колегія суддів зауважує, що ДП “Новомосковський лісгосп”, правонаступником якого є ДСГП “Ліси України”, надав нотаріально посвідчену згоду на вилучення земельної ділянки 1,14 га (Новомосковське лісництво, квартал 76, виділ 5) на користь позивача (справа №175/5298/23). Така обставина сама по собі свідчить про відсутність безспірності щодо правового статусу земельної ділянки та узгоджується з висновком суду про необхідність усунення правової невизначеності.
Посилання апелянта на правові висновки Верховного Суду щодо доказового значення матеріалів лісовпорядкування колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки наведені правові позиції сформовані у справах, де було встановлено факт перебування земельних ділянок у користуванні державних лісогосподарських підприємств та наявність відповідних правових підстав для такого користування.
Натомість у даній справі визначальним є те, що відповідач не довів самого факту виникнення права постійного користування спірною земельною ділянкою.
З огляду на недоведеність існування у відповідача права постійного користування спірною земельною ділянкою, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про відсутність підстав для застосування винятку, передбаченого пунктом 24 розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України, а відтак і про відсутність підстав для віднесення спірної земельної ділянки до земель державної власності.
Водночас матеріалами справи підтверджується, що позивач є законним власником розташованого на спірній земельній ділянці нерухомого майна.
За таких обставин суд першої інстанції правомірно застосував "принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованого на ній об`єкта нерухомого майна", закріплений у статті 120 Земельного кодексу України та статті 377 Цивільного кодексу України, відповідно до якого особа, яка набула право власності на об`єкт нерухомості, має право на оформлення земельної ділянки, необхідної для його обслуговування.
Отже, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив обставини справи, правильно оцінив наявні докази та дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Доводи апелянта щодо неправомірного неприйняття судом доказів, поданих після закриття підготовчого провадження, також є безпідставними. Відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України саме на учасника справи покладається обов`язок своєчасного подання доказів та належного обґрунтування причин неможливості їх подання у встановлені процесуальні строки. Наведені відповідачем пояснення щодо пошуку документів в архіві не свідчать про існування об`єктивних та непереборних перешкод для їх своєчасного подання, у зв`язку з чим місцевий господарський суд правомірно відмовив у прийнятті таких доказів.
Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, ґрунтуються на припущеннях, спрямовані на переоцінку доказів та не містять належного правового обґрунтування. Суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно дослідив обставини справи, належним чином оцінив наявні у справі докази відповідно до вимог статей 73, 74, 76, 77 та 86 ГПК України та дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Підстав для скасування чи зміни оскаржуваного рішення колегія суддів не вбачає.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Згідно із ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Скаржник, звертаючись з апеляційною скаргою, не довів неправильного застосування судом норм матеріального і процесуального права як необхідної передумови для скасування прийнятого у справі рішення.
За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.

Судові витрати.
У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на апелянта.

Керуючись статтями 269, 275, 276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, суд
п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Державного спеціалізованого господарського підприємства "ЛІСИ УКРАЇНИ", м. Київ, в особі філії "СХІДНИЙ ЛІСОВИЙ ОФІС" ДЕРЖАВНОГО СПЕЦІАЛІЗОВАНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО ПІДПРИЄМСТВА "ЛІСИ УКРАЇНИ", м. Дніпро на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.02.2026 у справі № 904/5922/25 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.02.2026 у справі № 904/5922/25- залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку в строки, передбачені ст. 288 ГПК України.

Повна постанова складена та підписана 16.06.2026.

Головуючий суддя Т. В. СТЕФАНІВ

Суддя А. О. КОШЛЯ

Суддя Т. Ю. ДЕМЧИНА