ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2026 р. м. Чернівці Справа № 600/111/25-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брезіної Т.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:
Описова частина
Короткий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

В поданому до суду адміністративному позові позивач просить суд винести рішення, яким:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області №262140013737 від 23.08.2024 року щодо відмови в призначенні пенсії ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) за віком відповідно до Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області призначити та виплатити ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) пенсію за віком відповідно до Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” починаючи з 16.08.2024 року;
- встановити судовий контроль у формі надання звіту Головним УПФУ в Чернівецькій області щодо виконання рішення суду;
- звернути до негайного виконання рішення суду в межах суми стягнення за один місяць ОСОБА_1 . 
В обґрунтування позовних вимог позивач вказав на протиправність відмови в призначені пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону № 796-ХІІ без врахування періоду проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю. Позивач вказав, що у нього виникло право на призначення пенсії зі зменшеннями пенсійного віку, у зв`язку із чим просить суд задовольнити позовні вимоги. 
Відповідач заперечував проти задоволення позову та вказав, що наданими позивачем документами підтверджено право на зниження пенсійного віку на 1 рік, однак позивач не досяг необхідного віку для призначення пенсії, а тому відсутні правові підстави для задоволення позову. 

Рух справи у суді

Судом відкрито провадження у адміністративній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено, що позивач має право на пільги і компенсації встановлені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_2 (Категорія 4). (а.с. 8).
Матеріали справи містять копію трудової книжки позивача НОМЕР_3 , в якій містять записи про роботу з 23.11.1988 р. по 10.04.1993 р. колгоспі «Росія» Макаівського району Київської області. (а.с. 12-14).
16.08.2024 р. позивач звернувся до пенсійного органу із заявою щодо призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону № 796-ХІІ. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області від 23.08.2024 р. №262140013737, зазначено, що заявник не досяг віку. Документами підтверджено право на зниження пенсійного віку на 1 рік. Страховий стаж становить 40 років 0 місяців 11 днів, вік 58 років. (а.с. 15).
До матеріалів справи додано архівні довідку Макарівської селищної ради від 09.07.2021 р. №182 щодо роботи у колгоспі «Росія» с. Королівка, Макарівського району Київської області у 1988-1993 роках. (а.с. 16).
Згідно довідки Макарівської селищної ради від 15.08.2024 р. вказано, що позивач проживав без реєстрації з листопада 1988 р. по грудень 1993 р., за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 18).
Також матеріали справи містять копію довідки Виконкому Королівської сільської ради від 08.10.1993 р. про підтвердження проживання позивача в с. Королівка з 1988 р. по 1993 рік. (а.с. 19).

Мотивувальна частина

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).
Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону №1058-ІV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Умови призначення пенсії за віком встановлено ст. 26 Закону №1058-ІV.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону № 1058-ІV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” №796-XII від 28.02.1991 (далі - Закон №796-XII).
Згідно із ст. 49 Закону №796-XII пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.
Статтею 55 Закону №796-XII визначено умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення.
Так, відповідно до п. 4 ч. 2 ч. 1 ст. 55 Закону № 796-XII особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу. Потерпілі від Чорнобильської катастрофи: особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років
Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначеній зоні з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.
З наведених положень Закону вбачається, що обов`язковою умовою наявності у особи права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на підставі п. 4 ч. 2 ст. 55 Закону № 796-ХІІ є факт проживання чи постійної роботи у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років.
Пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою цією статтею, якщо не обумовлено інше. При цьому відповідне зниження пенсійного віку, передбачене цією статтею, застосовується також до завершення періоду збільшення віку виходу на пенсію до 1 січня 2022 року. Призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” і цього Закону №796-XII (ч. 2 та 3 ст. 55 Закону №796-XII).
Суд зазначає, що спірні правовідносини між позивачем і відповідачем у даній справі виник саме щодо наявності чи відсутності факту постійного проживання чи постійної роботи позивача у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року не менше трьох років та, відповідно, його права користуватися пільгами, встановленими Законом №796-XII, зокрема, щодо призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку.
Відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 (далі - Порядок №22-1), до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи (за наявності)) та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи") (абз.9 пп.5 п.2.1 розділу ІІ)
Суд зазначає, що статтею 14 Закону №796-XII визначено категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, для встановлення пільг і компенсацій. До них, зокрема, належать особи, потерпілі від Чорнобильської катастрофи (не віднесені до категорії 2), серед яких ті, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, - категорія 3.
Документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" (частина 3 статті 65 Закону №796-XII).
Натомість, відповідно до статті 15 Закону №796-XII, довідка про період проживання, роботи на цих територіях, є підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях.
Отже, єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими Законом №796-XII, зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення "Учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" або "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи".
Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 27.02.2018 року у справі №344/9789/17, від 28.03.2018 року у справі №333/2072/17, від 08.05.2018 року у справі №708/1022/17, від 31.10.2019 року у справі №212/12245/13-а та в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України враховується судом при вирішенні даної справи.
Довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.
Аналогічні за змістом висновки викладені Верховним Судом у постанові від 27.02.2018 року у справі № 344/9789/17, від 24.10.2019 року у справі № 152/651/17, від 25.11.2019 року у справі № 464/4150/17 року та від 27.04.2020 року у справі № 212/5780/16-а, від 17.05.2021 року у справі №398/494/17.
Таким чином, факт видачі позивачу уповноваженим органом держави посвідчення "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" підтверджує факт того, що позивач за станом на 1 січня 1993 року прожив або відпрацював чи постійно навчався у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років.
Доказів скасування або анулювання виданого позивачу посвідчення потерпілої від Чорнобильської катастрофи до суду надано не було.
Крім того матеріали справи містять копію трудової книжки позивача НОМЕР_3 , в якій містять записи про роботу з 23.11.1988 р. по 10.04.1993 р. колгоспі «Росія» Макаівського району Київської області. 
Відповідно до архівної довідки Макарівської селищної ради від 09.07.2021 р. №182 підтверджено роботу позивача у колгоспі «Росія» с. Королівка, Макарівського району Київської області у 1988-1993 роках. 
Згідно довідки Макарівської селищної ради від 15.08.2024 р. вказано, що позивач проживав без реєстрації з листопада 1988 р. по грудень 1993 р., за адресою: АДРЕСА_1 . 
Також проживання позивача в с. Королівка з 1988 р. по 1993 рік підтверджено копією довідки Виконкому Королівської сільської ради від 08.10.1993 року. 
Поряд із цим, суд звертає увагу, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області від 23.08.2024 р. №262140013737, зазначено, що заявник не досяг віку. Документами підтверджено право на зниження пенсійного віку на 1 рік. Страховий стаж становить 40 років 0 місяців 11 днів, вік 58 років.
При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Суд вважає, що оскаржуване рішення не відповідає критеріям, визначених у п. 3 ч. 2 ст. 2 КАС України, оскільки не містить достатніх обґрунтувань відмови у призначенні позивачу пенсії зі зниженням пенсійного віку. Відповідачем не обґрунтовано мотиви відмови щодо права на зниження пенсійного віку на 1 рік, не вказано, які періоди проживання з 1988 р. по 1993 р. не враховано та причини не врахування, що позбавляє суд самостійно встановити фактичні підстави для відмови у задоволенні заяви позивача від 16.08.2024 року. Суд вважає, що у спірних правовідносинах відповідач неналежно розглянув подану позивачем заяву від 16.08.2024 р., не навів достатні мотиви для відмови у призначенні пенсії, не дослідив належним чином надані позивачем докази на підтвердження проживання з 1988 р. по 1993 р. в зоні посиленого радіоекологічного контролю.
Таким чином, суд вважає, що наявні достатні підстави для скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області №262140013737 від 23.08.2024 року щодо відмови в призначенні пенсії ОСОБА_1 за віком відповідно до Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.

Висновки за результатами розгляду справи

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч.1 та ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідач не довів правомірність рішення щодо відмови у задоволенні рапорту про звільнення.
Відповідачем не доведено правомірність відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням вимог ст. 55 Закону України “Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”. 
Щодо позовних вимог зобов`язального характеру, суд встановив, що під час розгляду заяви позивача від 16.08.2024 р., не досліджено належним чином надані позивачем документи, спірне рішення є не чітким, у зв`язку із чим відповідачем необґрунтовано зроблено висновки щодо непідтвердження права на зниження пенсійного віку на 1 рік. Таким чином, суд дійшов висновку, що заява позивача від 16.08.2024 р. належним чином розглянута не була, у зв`язку із чим належним способом відновлення порушеного права у спірних правовідносинах буде зобов`язання пенсійний орган повторно розглянути вказану заяву позивача з урахуванням висновків суду в даній справі. 
Крім того, оскільки суд зобов`язує відповідача повторно розглянути заяву позивача від 16.08.2024 р., позовні вимоги щодо звернення до негайного виконання рішення суду в межах суми стягнення за один місяць є передчасними та не підлягають задоволенню. 
З вказаних підстав суд дійшов висновку про задоволення позову частково. 

Позиція суду щодо вимоги позивача про встановлення відповідачу строку для подання звіту щодо виконання рішення суду. 

Згідно з ч.1 ст. 382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
В адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.
Відповідно до ч.2 та ч.3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Суд наголошує, що встановлення судового контролю за виконанням рішення суду є правом, а не обов`язком суду. Крім того, наразі відсутні обставини, які б давали підстави для висновків, що відповідачем не буде добровільно виконано рішення суду в даній справі. При цьому, судом не вирішувалось питання про призначення пенсії позивача, а відповідача зобов`язано повторно розглянути заяву про призначення пенсії та прийняти обґрунтоване рішення, з урахуванням висновків суду, а відтак положення ст. 382 КАС України не застосовуються у даному випадку. 

Судові витрати

Відповідно до ч.3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
У зв`язку із задоволенням позову, суд стягує на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплачений судовий збір, пропорційно задоволеним позовним вимогам.
Керуючись статтями 9, 14, 77, 78, 90, 139, 143, 241 - 246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України ,- 

В И Р І Ш И В:
1. Адміністративний позов задовольнити частково. 
2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління пенсійного фонду України в Чернівецькій області №262140013737 від 23.08.2024 року щодо відмови в призначенні пенсії ОСОБА_1 за віком відповідно до Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.
3. Зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Чернівецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.08.2024 р. щодо призначення та виплати пенсії за віком відповідно до Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, з урахуванням висновків суду в даній справі. 
4. В решті позову відмовити.
5. Стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду в Чернівецькій області області судовий збір, пропорційно задоволеним позовним вимогам, в сумі 484,48 гривень.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складання. 

Найменування учасників справи:
позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 )
відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (58002, м.Чернівці, площа Центральна, 3, код ЄДРПОУ 40329345).

Суддя Т.М. Брезіна