ЄУН 387/173/26
Номер провадження по справі 2/387/458/26

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2026 року селище Добровеличківка
Добровеличківський районний суд Кіровоградської області, в складі :

головуючого судді Майстер І.П.
за участі секретаря судового засідання Полюхович Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Добровеличківського районного суду Кіровоградської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором 

У С Т А Н О В И В :
І. Описова частина
Стислий виклад позиції позивача та процесуальної поведінки відповідача
11 лютого 2026 року до Добровеличківського районного суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання коштів у кредит.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25 липня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання коштів у кредит № 71926494 в електронній формі відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію».
Відповідно до умов договору кредитодавець надав відповідачці кредит у сумі 7 000 грн строком на 30 днів зі сплатою процентів за користування кредитом за фіксованою процентною ставкою 0,5 % на день від залишку заборгованості. Також договором передбачено сплату комісії за надання кредиту у розмірі 15 % від суми кредиту, що становить 1 050 гривень.
Позивач зазначає, що первісний кредитор виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі та перерахував кредитні кошти на банківський картковий рахунок № НОМЕР_1 , реквізити якого були зазначені відповідачкою під час укладення кредитного договору.
У зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою своїх зобов`язань за кредитним договором утворилася заборгованість у загальному розмірі 23 100 грн, яка, за твердженням позивача, складається із заборгованості за основною сумою кредиту, процентами та іншими платежами, передбаченими договором.
16 вересня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» укладено договір факторингу № 16/09/25, відповідно до умов якого до позивача перейшли права грошової вимоги до боржників первісного кредитора, у тому числі до ОСОБА_1 за договором про надання коштів у кредит № 71926494 від 25.07.2025.
Посилаючись на невиконання відповідачкою умов кредитного договору та набуття права вимоги за договором факторингу, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість у розмірі 23 100 грн, а також судові витрати зі сплати судового збору.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У позовній заяві та поданих до суду клопотаннях просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Відповідачка та її представник у судові засідання повторно не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином відповідно до вимог ЦПК України.
Від відповідачки надійшла заява про відкладення розгляду справи, однак будь-яких обставин, які б свідчили про поважність причин її неявки або неможливість участі у судовому засіданні, у заяві не наведено, а також не надано жодних доказів на підтвердження таких обставин.
Суд враховує, що відповідно до статей 43, 44 ЦПК України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися процесуальними правами та виконувати процесуальні обов`язки. Саме по собі звернення із заявою про відкладення розгляду справи без зазначення причин неявки та без надання доказів на підтвердження їх поважності не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи.
Крім того, відповідачка не скористалася наданим їй процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву, будь-яких письмових заперечень щодо позовних вимог суду не надала та не повідомила про обставини, які б перешкоджали розгляду справи за її відсутності.
Відповідно до статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився до суду без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для проведення заочного розгляду справи.
Процесуальні дії суду
Добровеличківський районний суд Кіровоградської області ухвалою від 02.03.2026 відкрив провадження у справі та призначено судове засідання.
Добровеличківський районний суд Кіровоградської області ухвалою від 10.06.2026 постановив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідачу встановлений судом строк, відзиву до суду на позов не подав, про причини неподання суду відзиву не повідомляв, зустрічного позову не пред`являв, а тому враховуючи ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
ІІ. Мотивувальна частина
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, перевіривши їх належними та допустимими доказами, надавши оцінку кожному доказу окремо та всім доказам у їх сукупності відповідно до вимог статей 76-81, 89 ЦПК України, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що 25 липня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання коштів у кредит № 71926494 в електронній формі.
Відповідно до умов договору кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредит у розмірі 7 000 грн строком на 30 днів, а позичальник зобов`язався повернути отримані кошти, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі, передбачені договором. Договором встановлено фіксовану процентну ставку у розмірі 0,500 % на день від суми кредиту, комісію за надання кредиту у розмірі 15 % від суми кредиту, що становить 1 050 грн, а також відповідальність у вигляді пені за прострочення виконання грошового зобов`язання (а.с. 19-26).
Із наданих позивачем документів убачається, що договір був підписаний відповідачкою шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором № 61483, який був надісланий на зазначений нею номер мобільного телефону, що відповідає вимогам статей 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» (а.с. 25).
Факт надання кредитних коштів відповідачці підтверджується копією платіжної інструкції (операції) від 25.07.2025, відповідно до якої ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» перерахувало 7 000 грн на платіжну картку № НОМЕР_1 , власником якої є ОСОБА_1 .
На виконання ухвали суду про витребування доказів АТ КБ «ПриватБанк» надало інформацію, згідно з якою на ім`я ОСОБА_1 емітовано платіжну картку № НОМЕР_2 (IBAN НОМЕР_3 ). До відповіді банку додано виписку за вказаним рахунком за період з 25.07.2025 по 28.07.2025, з якої вбачається зарахування 25.07.2025 на картковий рахунок відповідачки грошових коштів у сумі 7 000 грн від сервісу «MCRY», що узгоджується з наданою позивачем платіжною інструкцією та підтверджує фактичне отримання відповідачкою кредитних коштів.
Крім того, із виписки по рахунку вбачається подальше використання відповідачкою зазначених коштів шляхом здійснення розрахункових операцій та переказів, що свідчить про прийняття нею виконання кредитодавцем своїх зобов`язань за договором та користування отриманими кредитними коштами.
Таким чином, суд вважає доведеним факт укладення між сторонами кредитного договору та факт отримання відповідачкою кредитних коштів у сумі 7 000 гривень.
Судом також встановлено, що 16 вересня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» укладено договір факторингу №16/09/25, відповідно до умов якого первісний кредитор відступив позивачу права грошової вимоги до боржників, визначених у реєстрах прав вимог (а.с. 34-37).
На підтвердження переходу права вимоги до матеріалів справи долучено Реєстр прав вимог від 23.12.2025, відповідно до якого до ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за договором № 71926494 від 25.07.2025.
Згідно з указаним реєстром та наданим позивачем розрахунком заборгованості, станом на 23.12.2025 заборгованість відповідачки визначена у сумі 23 100 грн, з яких: 7 000 грн — заборгованість за тілом кредиту, 1 050 грн — заборгованість за процентами за користування кредитом, 1 050 грн — заборгованість за комісією та 14 000 грн — пеня за прострочення виконання зобов`язання.
Водночас сам по собі розрахунок заборгованості є лише письмовим доказом, що відображає позицію позивача щодо розміру вимог, а тому підлягає перевірці судом на предмет його відповідності умовам договору та вимогам чинного законодавства, зокрема Закону України «Про споживче кредитування», щодо правомірності нарахування комісії та неустойки за договором споживчого кредиту. Саме тому суд надає окрему правову оцінку кожній із заявлених до стягнення складових заборгованості.
Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до статтей 525-526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Також відповідно до положень ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно з статтею 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках
Основоположним принципом цивільного судочинства є принцип змагальності сторін, який закріплений положеннями статей 12, 81 ЦПК України, та полягає в тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Аналізуючи встановлені у справі фактичні обставини та надані сторонами докази, суд доходить висновку, що між сторонами виникли договірні правовідносини з надання споживчого кредиту.
Судом встановлено, що договір про надання коштів у кредит № 71926494 від 25.07.2025 укладено між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 в електронній формі відповідно до вимог статей 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Під час укладення договору сторони погодили всі його істотні умови, зокрема суму кредиту, строк кредитування, розмір процентної ставки, порядок повернення кредиту та інші платежі.
Наданими суду доказами підтверджується, що первісний кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання та перерахував відповідачці кредитні кошти у сумі 7000 грн на платіжну картку, реквізити якої були зазначені нею під час оформлення кредиту.
Факт отримання відповідачкою кредитних коштів підтверджується платіжною інструкцією, інформацією ТОВ «Європейська платіжна система», відповіддю АТ КБ «ПриватБанк» та випискою за картковим рахунком, з яких убачається зарахування 25.07.2025 на картковий рахунок відповідачки грошових коштів у сумі 7000 грн та подальше розпорядження нею зазначеними коштами.
Також матеріалами справи підтверджується, що 16.09.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» укладено договір факторингу №16/09/25, відповідно до якого до позивача перейшло право грошової вимоги за спірним кредитним договором. Перехід права вимоги підтверджується договором факторингу та Реєстром прав вимог.
Відповідно до статей 526, 530, 610, 611, 629, 1048, 1049, 1054 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, а договір є обов`язковим для виконання сторонами.
З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачка свої зобов`язання щодо повернення кредиту не виконала, а заборгованість за договором станом на дату звернення до суду складає 23100 грн, з яких: 7000 грн — заборгованість за тілом кредиту, 1050 грн — проценти за користування кредитом, 1050 грн — комісія та 14000 грн — пеня.
Належних та допустимих доказів погашення заборгованості відповідачкою суду не надано.
Оцінюючи вимоги позивача про стягнення 7000 грн заборгованості за тілом кредиту та 1050 грн процентів за користування кредитом, суд виходить із того, що вказані платежі передбачені умовами договору, відповідають положенням статей 1048, 1049, 1054 ЦК України та нараховані в межах погодженого сторонами строку кредитування. Тому зазначені вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Щодо вимог про стягнення комісії за надання кредиту в сумі 1050 грн суд зазначає таке.
Відповідно до п. 2.2.4 договору про надання коштів у кредит №71926494 від 25.07.2025 сторонами погоджено комісію за надання кредиту у розмірі 15 % від суми кредиту, що становить 1050 гривень.
Згідно з п. 2.3 договору під час визначення орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та орієнтовної реальної річної процентної ставки кредитодавцем враховано як проценти за користування кредитом, так і комісію за надання кредиту. Отже, комісія є складовою загальних витрат за споживчим кредитом та прямо передбачена умовами договору.
Разом із тим відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору кредитодавець на вимогу споживача безоплатно, але не частіше одного разу на місяць, зобов`язаний надавати інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір платежів та іншу інформацію щодо кредиту.
За змістом ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Велика Палата Верховного Суду та Верховний Суд у низці постанов звертали увагу на те, що плата може стягуватися лише за реальну додаткову послугу, яка надається споживачу та має самостійне майнове благо для нього. Натомість дії кредитодавця, які становлять виконання власних обов`язків за кредитним договором, не можуть бути самостійним об`єктом оплати.
У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, які саме додаткові послуги були надані відповідачці за сплату комісії у розмірі 1050 грн, який їх зміст, обсяг та споживча цінність для позичальника. Сам по собі факт включення комісії до загальної вартості кредиту та погодження її сторонами не звільняє суд від обов`язку перевірити відповідність такої умови вимогам законодавства про захист прав споживачів фінансових послуг.
За таких обставин суд доходить висновку, що позивачем не доведено наявності правових підстав для стягнення з відповідачки комісії за надання кредиту в сумі 1050 грн, у зв`язку з чим у цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Щодо позовних вимог про стягнення пені у розмірі 14000 грн суд зазначає таке.
Законом України № 2120-IX від 15.03.2022 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного стану та протягом тридцяти днів після його припинення або скасування позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання грошового зобов`язання за кредитним договором.
Також пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, нараховані з 24 лютого 2022 року у зв`язку з простроченням виконання кредитного зобов`язання, підлягають списанню кредитодавцем.
Оскільки пеня у даній справі нарахована за період дії воєнного стану, вимоги про її стягнення суперечать наведеним положенням закону та задоволенню не підлягають.
Таким чином, суд доходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову та стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за тілом кредиту у сумі 7000 грн та процентів за користування кредитом у сумі 1050 грн, а всього 8050 гривень.
У задоволенні позовних вимог про стягнення комісії за надання кредиту в сумі 1050 грн та пені в сумі 14000 грн слід відмовити.
Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке.
Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано копію ордеру від 03.09.2025, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, договір про надання правничої допомоги № 22-08/25/ДІЛ від 22.08.2025, акт приймання-передачі справ на надання правничої допомоги та витяг з акта приймання-передачі від 08.01.2026.
Враховуючи критерії реальності, необхідності та розумності судових витрат, характер спірних правовідносин, складність справи, обсяг виконаної представником позивача роботи, а також те, що справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження, суд вважає обґрунтованими витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4500 гривень.
Оскільки позовні вимоги задоволені частково у сумі 8050 грн із заявлених 23100 грн, тобто на 34,8485 %, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню: витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1568 грн 18 коп.; судовий збір у розмірі 927 грн 70 коп.
ІІІ Резолютивна частина
Керуючись статтями 3, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 280-282, 354 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» заборгованість за Договором кредиту № 71926494 від 25 липня 2025 року в розмірі 8050 (вісім тисяч п`ятдесят) гривень 00 копійок, з яких: 7000 грн 00 коп. – заборгованість за тілом кредиту; 1050 грн 00 коп. – заборгованість за процентами.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» судовий збір у розмірі 927 (дев`ятсот двадцять сім) гривень 70 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1568 (одна тисяча п`ятсот шістдесят вісім) гривень 18 копійок.
У задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення ( виклику ) учасників справи.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
В порядку п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України зазначаються такі реквізити сторін та інших учасників справи:
позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» (вул. Садова, 31/33, офіс 40/3, м. Ірпінь, 08205; код ЄДРПОУ 44280974)
відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителька АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 .

Суддя 
Добровеличківського районного суду
Кіровоградської області        Майстер І.П.