Справа № 991/372/26
Провадження 1-кп/991/4/26

ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД 

У Х В А Л А

23 квітня 2026 року м. Київ

Вищий антикорупційний суд колегією суддів у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинувачених в залі суду ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
обвинуваченого в режимі відеоконференції 
з ДУ "Хмельницький слідчий ізолятор" ОСОБА_9 ,
захисників - адвокатів в залі суду ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , 
ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , 
ОСОБА_15 

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у приміщенні залу суду в місті Києві клопотання прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_16 про продовження строку дії обов`язків покладених на обвинуваченого ОСОБА_9 в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 52019000000000585 від 15 липня 2019 року за обвинуваченням 
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Росохи Самбірського р-ну Львівської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України
ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Сніжинськ, російської федерації, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 . Останнє відоме місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Боромля Тростянецького р-ну Сумської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України
ОСОБА_18 ,  ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки м. Львів, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_4 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 15, ч. 5 ст. 191 КК України,
ОСОБА_19 ,  ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженки с. Липча Хустського р-ну Закарпатської області, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_5 
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 15, ч. 5 ст. 191 КК України,
ОСОБА_20 ,  ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця с. Пустовійтівка Роменського р-ну, Сумської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_6 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 15, ч. 5 ст. 191 КК України,
ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженця м. Львів, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_7 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_8 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 15, ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , уродженця м. Астрахань російської федерації, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_9 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 15, ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Острівка Очаківського р-ну Миколаївської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_10 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_11 
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 15, ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України
ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , уродженця м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_12 
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 15, ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України
ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , уродженця м. Дубно Рівненської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_13 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 15, ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України
ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , уродженця с. Великий Житин Рівненського р-ну Рівненської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_14 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_15 
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 15, ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України
ОСОБА_25 ,  ІНФОРМАЦІЯ_12 , уродженця с. Путивль Путивльського р-ну Сумської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_16 . Останнє відоме місце проживання за адресою: АДРЕСА_16 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України,
ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вищого антикорупційного суду перебуває вищезначений обвинувальний акт. У справі триває підготовче провадження, яке неодноразово відкладалось за клопотаннями сторони захисту. 
21 квітня 2026 року до суду надійшло клопотання прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_16 про продовження на два місяці строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_9 а саме: прибувати до прокурора та суду за кожною вимогою; повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи; утримуватися від спілкування з приводу обставин, викладених в обвинувальном акті щодо ОСОБА_9 в цьому кримінальному провадженні, а саме зі свідками: ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , іншими обвинуваченими: ОСОБА_23 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_21 , ОСОБА_25 , ОСОБА_17 , ОСОБА_22 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_8 , ОСОБА_18 , а також особами, які зазначені в обвинувальному акті щодо ОСОБА_9 , які отримали або мали намір отримати земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Перехрестівської сільської ради Роменського району Сумської області; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
В обґрунтування поданого клопотання прокурор зазначила, що ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 26 квітня 2024 року до підозрюваного ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 24 червня 2024 року включно із одночасним визначенням йому запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 75 700 000 грн. Із застосуванням запобіжного заходу та у разі звільнення з-під варти через внесення застави на підозрюваного ОСОБА_9 покладено процесуальні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України. 26 квітня 2024 року ОСОБА_9 звільнено з-під варти у зв`язку із внесенням застави в розмірі 75 700 000 грн.
В подальшому строк дії обов`язків, покладених на ОСОБА_9 , неодноразово продовжувався ухвалами слідчих суддів Вищого антикорупційного суду. Останній раз ухвалою Вищого антикорупційного суду від 27 лютого 2026 року строк дії обов`язків, покладених на ОСОБА_9 , продовжено до 27 квітня 2026 року, включно.
Відтак на теперішній час існує необхідність продовження строку дії покладених на обвинуваченого ОСОБА_9 процесуальних обов`язків з урахуванням існування наявних ризиків, які дають підстави вважати можливим переховування останнього від суду та здійснення ним незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні.
Ризик переховування від суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України) прокурор обґрунтовує тим, що ОСОБА_9 пред`явлено обвинувачення в організації вчинення особливо тяжких корупційних злочинів, що передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна. Загроза бути підданим такому покаранню сама по собі є підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватися від суду. Усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення інкримінованих злочинів, ОСОБА_9 може планувати втечу за кордон або на тимчасово окуповану територію України, або переховуватися на території України з метою уникнення кримінальної відповідальності. Зважаючи на наявність у ОСОБА_9 паспортів громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 від 01 жовтня 2020 року, НОМЕР_2 від 20 червня 2017 року, FZ373087 від 10 вересня 2020 року та достатніх матеріальних статків, останній має можливість тривалий час переховуватися як за кордоном, так і на території України. Крім того, з огляду на наявність у обвинуваченого трьох неповнолітніх дітей, на нього не поширюється обмеження права виїзду за кордон під час воєнного стану. У період дії воєнного стану по даний час ОСОБА_9 21 раз покидав межі України, зокрема і з огляду на те, що старший син останнього проживає у Швейцарії. Наведені вище обставини, на думку сторони обвинувачення, дають підстави стверджувати про наявність достатніх ризиків для втечі з метою ухилення від кримінальної відповідальності та переховування від суду обвинуваченого ОСОБА_9 . Крім того, враховуючи обізнаність ОСОБА_9 у галузі права, напрацьовані ним ділові зв`язки, у тому числі серед працівників правоохоронних органів, які обвинувачений може використати для переховування від суду. Заявлений ризик станом дотепер не змінився, оскільки обставини, які обумовлюють його існування, не перестали існувати. Також, прокурор зазначила, що наразі ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України, у кримінальному провадженні № 12026240000000136, що свідчить про підвищення ризику переховування від прокурора та суду. Саме тому, на переконання сторони обвинувачення, є необхідним і виправданим продовження строку дії раніше покладених на ОСОБА_9 обов`язків здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; прибувати за кожною вимогою до прокурора та суду; повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи.
Ризик незаконного впливу ОСОБА_9 на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України) прокурор обґрунтовує тим, що частина службових осіб ГУ ДГК в Сумській області, яким відомі обставини кримінального провадження, не знали про існування плану вчинення злочину, направленого на заволодіння землями ДП «ДГ Іскра» та ДП «ДГ «АФ Надія». Існує обґрунтований ризик впливу ОСОБА_9 на свідків, що зумовлено раніше займаною ним посадою Міністра аграрної політики та продовольства України, до посадових обов`язків якого відносилась координація та спрямування діяльності Держгеокадастру шляхом реалізації державної політики у сфері національної інфраструктури геопросторових даних, земельних відносин, землеустрою у сфері Державного земельного кадастру. Разом з тим, свідками у даному кримінальному провадженні є працівники ГУ ДГК в Сумській області. З огляду на викладене, посада Міністра аграрної політики та продовольства України, яку обіймав ОСОБА_9 , до цього посада Голови комітету ВРУ, статус народного депутата України, а також набуті ним зв`язки, дають йому можливість незаконно впливати на всю вертикаль органів Держгеокадастру та його службових осіб, у тому числі з метою впливу на показання як свідків працівників ГУ ДГК в Сумській області щодо обставин вчинення інкримінованих ОСОБА_9 злочинів. Також ОСОБА_9 може здійснювати такий вплив як особисто, так і через довірених осіб - ОСОБА_22 , ОСОБА_29 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 чи інших осіб. Крім того, ОСОБА_9 та його довірені особи можуть незаконно впливати на власників земельних ділянок, сформованих за рахунок земель ДП «ДГ «Іскра» та ДП «ДГ «АФ Надія», оскільки мають їхні персональні дані та засоби для зв`язку. Окрім цього, обвинувачений та його довірені особи можуть незаконно впливати на власників земельних ділянок використовуючи їхню залежність від договірних відносин з «АФ Довіра 2008» по оренді землі. З огляду на викладене, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. Сторона обвинувачення зауважує, що відставка ОСОБА_9 з посади Міністра аграрної політики та продовольства України жодним чином не свідчить про зменшення вказаного ризику, оскільки як вбачається із зібраних матеріалів досудового розслідування, ОСОБА_9 мав вплив як на працівників органів Держгеокадастру, так і на інших органів влади навіть до набуття ним статуту народного депутата України та подальшого призначення головою комітету ВРУ та на посаду міністра. Саме тому продовження судом строку дії обов`язку, покладеного на обвинуваченого ОСОБА_9 , утримуватися від спілкування з іншими обвинуваченими у даному кримінальному провадженні, зі свідками, а також особами, які вказані в обвинувальному акті щодо ОСОБА_9 , які отримали або мали намір отримати земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Перехрестівської сільської ради Роменського району Сумської області, є необхідним і виправданим.
З огляду на заявлені ризики, які не зменшилися та продовжують існувати, сторона обвинувачення вбачає необхідність у продовженні дії обов`язків, покладених на ОСОБА_9 ще на два місяці. У разі, якщо суд не продовжить строк дії цих обов`язків, це унеможливить досягнення мети застосування запобіжного заходу та не дозволить запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Позиції учасників кримінального провадження
Прокурор Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав подане клопотання та зазначив, що на даний час продовжують існувати заявлені ризики, а саме: ризик переховування від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності та ризик незаконного впливу на обвинувачених, свідків у цьому кримінальному провадженні. За його словами, ці ризики не зменшилися, а всі відповідні обставини детально викладені у клопотанні та вже досліджувалися колегією суддів. Додатково прокурор зазначив, що з моменту попереднього продовження процесуальних обов`язків покладених на ОСОБА_9 , з`явилася нова обставина, останнього було повідомлено про підозру в іншому кримінальному провадженні за ч. 5 ст. 190 КК України, за № 12026240000000136, у межах якого щодо нього обрано запобіжний захід. Водночас прокурор наголосив, що факт застовування іншого запобіжного заходу не є підставою для припинення або непродовження процесуальних обов`язків у даному провадженні, оскільки запобіжні заходи застосовуються індивідуально в кожному кримінальному провадженні, а контроль за їх виконанням здійснюється відповідними прокурорами в межах конкретного кримінального провадження. Отже, наявність зазначених ризиків зберігається, що обумовлює необхідність подальшого продовження дії покладених обов`язків. Факт повідомлення про підозру в іншому провадженні, є новою додатковою обставиною, яка підлягає врахуванню при розгляді даного клопотання. У зв`язку з цим просить продовжити строк дії обов`язків щодо обвинуваченого ОСОБА_9 ще на два місяці, у тому ж обсязі, що й під час попереднього продовження.
Додатково прокурор зазначив, що існує усталена практика, відповідно до якої обрання запобіжного заходу в одному кримінальному провадженні не перешкоджає застосуванню запобіжного заходу в іншому провадженні. Він також підкреслив, що питання продовження покладених обов`язків має вирішуватися з урахуванням обставин саме цього провадження. Водночас доводи сторони захисту про нібито дублювання обов`язків не враховують специфіку даного провадження, зокрема встановлену заборону на спілкування з визначеним колом осіб, передбачену додатковими обов`язками.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_10 в судовому засіданні зазначив, що вважає клопотання необґрунтованим, серед тих, які подавалися раніше щодо продовження обов`язків. Звернув увагу, що обвинувачений ОСОБА_9 наразі перебуває під вартою в СІЗО, що унеможливлює реалізацію будь-яких ризиків у даному кримінальному провадженні, якби вони існували. Водночас навіть за умови ізоляції прокурор продовжує посилатися на ризики впливу на свідків, експертів, можливість втечі за кордон, а також згадує про наявність іншої підозри, яка нібито має бути врахована. При цьому, за словами захисника, у клопотанні не наведено жодного пояснення, яким чином такі ризики можуть існувати, якщо обвинувачений ОСОБА_9 фактично позбавлений можливості їх реалізувати через перебування під вартою. Адвокат також зауважив, що фактична причина подання клопотання полягає у внутрішній організації роботи прокуратури, де кожен відповідальний прокурор прагне мати окрему ухвалу у своєму провадженні. Захист наполягає, що заявлені ризики є надуманими, не існують і не можуть існувати за наявних обставин, а прокурор не обґрунтував їх актуальність з урахуванням тримання обвинуваченого ОСОБА_9 під вартою. У зв`язку з цим сторона захисту просить суд відмовити у задоволенні клопотання та вважає подальший аналіз таких ризиків недоцільним. Відповідаючи на запитання суду, захисник пояснив, що застава у межах іншого кримінального провадження в розмірі 63 700 350 грн. не була внесена через відсутність у обвинуваченого ОСОБА_9 необхідних коштів та відсутність осіб, які таку заставу спроможні внести.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_11 в судовому засіданні додатково зазначила, що під час попереднього розгляду питання про продовження покладених на обвинуваченого ОСОБА_9 обов`язків обговорювалося також питання арешту майна. При цьому, сторона захисту наголосила, що все майно обвинуваченого ОСОБА_9 було арештовано ще 24 квітня 2024 року. З метою підтвердження формального підходу сторони обвинувачення до обґрунтування ризиків, захисник повторно звернула увагу суду на те, що кожні два місяці подаються фактично ідентичні клопотання без будь-якої актуалізації обставин, які мали б слугувати підставою для продовження обов`язків. Окремо вона зупинилася на питанні паспортних документів, зазначивши, що відповідно до листів міграційної служби два паспорти були здані, і обвинувачений ОСОБА_9 їх не має при собі. Крім того, лист Міністерства закордонних справ підтверджує, що дипломатичний паспорт було здано ще у 2024 році, а згідно з його даними строк дії завершився у 2025 році. Таким чином, ця інформація не є актуальною, попри те, що сторона обвинувачення продовжує на неї посилатися.
Обвинувачений ОСОБА_9 в судовому засіданні підтримав позицію своїх захисників та просив відмовити в задоволенні поданого стороною обвинувачення клопотання.
Суд, вирішуючи подане стороною обвинувачення клопотання, встановив такі факти та обставини.
Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 26 квітня 2024 року (справа № 991/3482/24, провадження 1-кс/991/3519/24) до підозрюваного ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 24 червня 2024 року включно, із визначенням розміру застави у розмірі 25 000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 75700000 грн. з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, у разі внесення застави (том 10, а.с. 21-32).
26 квітня 2024 року ОСОБА_9 звільнено з-під варти у зв`язку із внесенням застави у розмірі 75 700 000 грн.
Колегією суддів апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 07 травня 2024 року (справа № 991/3482/24, провадження 11-сс/991/336/24) вищевказану ухвалу слідчого судді залишено без змін (том 10, а.с. 33-39).
В подальшому ухвалами Вищого антикорупційного суду від 18 червня 2024 року, 14 серпня 2024 року, 08 жовтня 2024 року, 06 грудня 2024 року, 03 лютого 2025 року, 01 квітня 2025 року, 29 травня 2025 року, 25 липня 2025 року, 23 вересня 2025 року, 20 листопада 2025 року, 13 січня 2026 року продовжувалися строки дії обов`язків, покладених на ОСОБА_9 .
Ухвалою Вищого антикорупційного суду від 27 лютого 2026 року у справі № 991/25/26 (1-кс/991/24/26) строк дії обов`язків, покладених на ОСОБА_9 , продовжено до 27 квітня 2026 року включно, а саме: прибувати до прокурора та суду за кожною вимогою; повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи; утримуватися від спілкування з приводу обставин, викладених в обвинувальному акті щодо ОСОБА_9 в цьому кримінальному провадженні, а саме зі свідками: ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , іншими обвинуваченими: ОСОБА_23 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_21 , ОСОБА_25 , ОСОБА_17 , ОСОБА_22 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_8 , ОСОБА_18 , а також особами, які зазначені в обвинувальному акті щодо ОСОБА_9 , які отримали або мали намір отримати земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Перехрестівської сільської ради Роменського району Сумської області; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
У вказаній ухвалі колегія суддів прийшла до переконання про дотримання в цьому випадку стандарту «обґрунтована підозра», який є найнижчим стандартом доказування у кримінальному процесі та не передбачає наявності достовірного знання про вчинення особою кримінального правопорушення, проте є достатнім для оцінки питання щодо продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_9 . 
З огляду на відсутність заперечень з боку захисту, колегія суддів підтримує вказаний висновок та повторної оцінки таким обставинам не надає.
Оцінка судом доводів прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_16 про продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_9 .
Розділ II КПК України визначає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи його забезпечення, до яких зокрема віднесені запобіжні заходи (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України).
Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.
Оцінюючи доводи прокурора, зазначені у поданому клопотанні, суд керується загальними приписами, якими врегульовано застосування запобіжних заходів, з урахуванням особливостей, визначених ч. 7 ст. 194 КПК України, відповідно до яких обов`язки, передбачені частинами 5 та 6 цієї статті, можуть бути покладені на обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому ст. 199 цього Кодексу.
Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч. 1, 5 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 цієї статті (наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні), суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, визначених положеннями цієї статті, необхідність покладення яких була доведена прокурором.
Враховуючи положення ч. 3, 4, 5 ст. 199 КПК України, а також стадію кримінального провадження, суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку дії покладених на обвинуваченого обов`язків до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, та встановити, чи існують обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшились або з`явились нові ризики, які виправдовують покладення на особу певних обов`язків.
В обґрунтування поданого клопотання прокурор посилається на те, що на теперішній час продовжують існувати ризики, що визначені у ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, ризик переховуватися від суду та ризик незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні.
Відповідно до судової практики Європейського суду з прав людини наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, для констатації існування ризику має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.
Ризик переховування обвинуваченого ОСОБА_9 від суду.
На підтвердження існування ризику переховування обвинуваченого ОСОБА_9 від суду прокурор зазначила, що такий ризик зумовлений тяжкістю інкримінованих йому злочинів та невідворотністю покарання у виді позбавлення волі у разі визнання його винуватим. Крім того, прокурор вказав на реальну можливість ухилення обвинуваченого від суду шляхом виїзду за межі України, перебування на тимчасово непідконтрольній органам державної влади України території або переховування на території України з метою уникнення кримінальної відповідальності. Зазначене, на думку сторони обвинувачення, підтверджується наявністю у ОСОБА_9 паспортів для виїзду за кордон, трьох неповнолітніх дітей, достатніх матеріальних ресурсів, знаннями у галузі права та сформованих ділових зв`язків, у тому числі серед працівників правоохоронних органів, які можуть бути ним використані для переховування від суду.
Щодо вказаного ризику суд зазначає таке.
Так, ОСОБА_9 обвинувачується у організації вчинення злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 15, ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України, які відповідно до класифікації злочинів за ступенем тяжкості, закріпленої у ст. 12 КК України, належать до особливо тяжких злочинів, за які передбачене покарання у виді позбавлення волі від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна. Також суд враховує, що з огляду на положення ст. 45 КК України цей злочин належить до категорії корупційних, що, як правило, виключає можливість звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, звільнення від відбування покарання з випробуванням, відповідно до ст. 75 КК України, а також призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, відповідно до ст. 69 КК України.
Отже, існування ризику переховування підтверджується ймовірністю для обвинуваченого ОСОБА_9 бути засудженим на тривалий строк з примусовим відчуженням всього належного йому майна.
Однак, саме по собі обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого злочину не є беззаперечним свідченням того, що в обвинуваченого існує бажання переховуватись від суду, а тому така обставина має значення лише у випадку встановлення інших релевантних факторів. 
Так, Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженим Законом № 2102-IX від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України з 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який відповідними Указами Президента України продовжено, та він діє дотепер.
Водночас, обвинувачений ОСОБА_9 є батьком трьох неповнолітніх дітей і відповідно до чинного законодавства на нього не поширюються обмеження щодо перетину державного кордону, встановлені для чоловіків призовного віку під час воєнного стану, а тому суд не виключає можливість здійснення обвинуваченим ОСОБА_9 перетину державного кордону навіть в умовах воєнного стану, у тому числі поза встановленими пунктами пропуску та через неконтрольовані ділянки державного кордону. Зокрема, суд бере до уваги, що обвинувачений ОСОБА_9 має два діючі паспорти громадянина України для виїзду за кордон. Така обставина, з огляду на функціональне призначення зазначених документів, об`єктивно розширює можливості для безперешкодного перетину державного кордону України та ускладнює належний контроль за переміщенням особи з боку уповноважених органів. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що зазначена обставина істотно підвищує ризик переховування обвинуваченого ОСОБА_9 від суду, що у сукупності з іншими встановленими даними, свідчить про наявність реальної, а не абстрактної можливості залишення території України з метою уникнення кримінальної відповідальності.
Більше того, ризик переховування від суду не обмежується можливістю ухилення обвинуваченого ОСОБА_9 у спосіб виїзду за межі України, а охоплює також імовірність його переховування на території держави, з огляду на достатній його матеріальний стан. У зв`язку з цим, сам по собі факт передання ним на зберігання документів, що дають право на виїзд за кордон, не усуває зазначеного ризику. Водночас у разі не продовження дії покладених на нього мінімальних процесуальних обов`язків, отримання у розпорядження ОСОБА_9 паспортів створить реальну можливість залишити територію України з метою ухилення від кримінальної відповідальності. Старший син обвинуваченого ОСОБА_9 - ОСОБА_30 проживає у Швейцарії, а дружина та трьоє неповнолітніх дітей проживають в Португалії та мають можливість надати обвинуваченому ОСОБА_9 необхідну допомогу, зокрема забезпечити житлом, фінансовою підтримкою та іншими ресурсами у разі його виїзду за кордон. Зазначена обставина свідчить про наявність реальної можливості для обвинуваченого залишити територію України та переховуватися від суду, що вказує на існування відповідного ризику (том 10, 47 зворот, - 49).
Наявність арештованого майна не виключає можливості ухилення від слідства або суду, оскільки ОСОБА_9 може мати доступ до інших ресурсів, не включених до арешту, або скористатися сторонньою допомогою для уникнення відповідальності.
Більше того, суд враховує, що ОСОБА_9 раніше обіймав посади в органах влади та мав відповідні зв`язки, які можуть бути використані для організації втечі або перешкоджання слідству. Наявність таких контактів підвищує ризик того, що він може ухилитися від правосуддя, навіть за умови арешту майна, оскільки матеріальні обмеження не ліквідують можливості використати адміністративні, соціальні або мережеві зв`язки для приховування від органів досудового розслідування.
Крім того, суд, оцінюючи доводи прокурора щодо наявності ризику переховування обвинуваченого ОСОБА_9 від суду, відповідно до положень ст. 178 КПК України враховує також і те, що останньому повідомлено про підозру у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України, у межах іншого кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12026240000000136. Зазначена обставина має істотне значення для оцінки ризиків в даному кримінальному провадженні, оскільки свідчить про наявність множинності кримінальних проваджень щодо обвинуваченого ОСОБА_9 , що істотно ускладнює його правове становище, а також об`єктивно збільшує обсяг можливої кримінальної відповідальності та ймовірну суворість покарання за результатами судового розгляду. За таких умов у ОСОБА_9 може формуватися усвідомлення реальної загрози тривалого позбавлення волі, що відповідно до усталеної судової практики є вагомим чинником ризику ухилення від суду. Суд враховує, що ризик переховування не потребує доведення факту вже вчинених дій щодо ухилення, а оцінюється з точки зору ймовірності такої поведінки, виходячи з об`єктивних даних про особу та характер кримінального переслідування.
Додатково суд бере до уваги, що ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 березня 2026 року (справа № 686/8783/26, провадження 1-кс/686/3338/26) в рамках згаданого кримінального провадження, до ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 24 травня 2026 року включно із визначенням застави у розмірі 63 700 350 грн. Такий розмір застави, на переконання суду, є виключно значним і сам по собі свідчить про те, що слідчим суддею в рамках іншого кримінального провадження також було встановлено високий ступінь ризиків, передбачених кримінальним процесуальним законом, у тому числі ризику переховування від органів слідства та суду.
Доводи сторони захисту про відсутність ризиків з огляду на те, що обвинувачений ОСОБА_9 на даний час перебуває під вартою в іншому кримінальному провадженні, суд оцінює критично та не приймає їх до уваги. Так, сам по собі факт застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою в іншому кримінальному провадженні не свідчить про відсутність ризиків, передбачених КПК України, у даному провадженні. Норми кримінального процесуального закону не містять положень, які б передбачали, що наявність запобіжного заходу в іншій справі автоматично усуває або нівелює ризики, які підлягають оцінці судом у кожному конкретному кримінальному провадженні. Суд враховує, що запобіжний захід у виді тримання під вартою є строковим та таким, що може бути змінений у будь-який момент за клопотанням сторони кримінального провадження, у тому числі на більш м`який запобіжний захід, або припинити свою дію внаслідок непродовження слідчим суддею. Крім того, у випадку застосування тримання під вартою з альтернативою внесення застави, така застава може бути внесена, а її розмір змінений у встановленому законом порядку, що фактично призведе до звільнення ОСОБА_9 з-під варти. Вказане знаходиться за межами судового контролю у даному кримінальному провадженні, та суд не має процесуальної можливості реагувати на події, які мають місце в іншому кримінальному провадженні. За таких обставин перебування на даний час обвинуваченого ОСОБА_9 під вартою в межах іншого кримінального провадження не гарантує неможливість реалізації ним ризиків переховування від суду та незаконного впливу на свідків чи інших учасників кримінального провадження, оскільки зазначені ризики можуть виникнути або реалізуватися у разі зміни чи припинення відповідного запобіжного заходу. Більше того, наявність щодо обвинуваченого ОСОБА_9 іншого кримінального провадження та повідомлення йому про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення не зменшує, а навпаки може свідчити про підвищений рівень ризиків, передбачених кримінальним процесуальним законом.
З огляду на викладене, а також враховуючи тяжкість інкримінованих діянь, множинність кримінальних проваджень, значний обсяг можливого покарання та вже встановлені судом високі ризики, суд доходить висновку про наявність реального, а не гіпотетичного ризику того, що обвинувачений ОСОБА_9 може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.
Ураховуючи, що кримінальне провадження не є статичним, що обумовлює можливість непрогнозованої зміни поведінки обвинуваченого, співставлення можливих негативних для обвинуваченого ОСОБА_9 наслідків переховування у вигляді можливого ув`язнення у майбутньому, із можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі у перспективі, робить цей ризик достатньо високим. На даний час захисту відкрито матеріали досудового розслідування, які сторона обвинувачення має намір використовувати як докази, а відтак обвинувачений має можливість оцінити вагомість вказаних доказів та надати перевагу незаконним діям з метою уникнення відповідальності, зокрема і переховуванню від суду.
Зазначені обставини, на думку суду, дають підстави вважати обґрунтованою позицію прокурора про те, що тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_9 , наведені вище особливості закону про кримінальну відповідальність, у сукупності з усіма іншими обставинами, що враховуються при обранні запобіжного заходу, підтверджує існування ризику переховування останнього від суду на високому рівні.
Ризик незаконного впливу ОСОБА_9 на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні.
Оцінюючи можливість впливу на свідків/інших обвинувачених, суд виходить із передбаченої кримінальним процесуальним законом процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками/обвинуваченими у кримінальному провадженні, а саме на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України).
За таких обставин ризик впливу на свідків чи інших обвинувачених існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків/інших обвинувачених та дослідження їх судом.
Прокурор обґрунтовує наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, тим, що існує ймовірність незаконного впливу обвинуваченого на свідків та інших учасників кримінального провадження. Зокрема, як вбачається з обвинувального акту, частина службових осіб ГУ Держгеокадастру в Сумській області, яким відомі обставини справи, не були обізнані про можливе існування протиправного плану щодо заволодіння земельними ділянками державних підприємств «ДГ Іскра» та «ДГ «АФ Надія».
Суд бере до уваги, що ОСОБА_9 у минулому обіймав посаду Міністра аграрної політики та продовольства України, до повноважень якого належала координація та спрямування діяльності Держгеокадастру, а також раніше був народним депутатом України та головою профільного комітету Верховної Ради України. З огляду на займані ним посади, характер службових повноважень та сформовані професійні зв`язки, у нього об`єктивно зберігається можливість впливу на посадових осіб органів Держгеокадастру, у тому числі на працівників ГУ Держгеокадастру в Сумській області, які є свідками у справі.
Крім того, суд погоджується з доводами сторони обвинувачення про те, що потенційний вплив може здійснюватися як безпосередньо обвинуваченим, так і опосередковано через інших осіб. Також не виключається можливість впливу на власників земельних ділянок, сформованих за рахунок земель зазначених державних підприємств, з огляду на наявність у сторони обвинувачення відомостей про їхні персональні дані та можливу залежність окремих осіб від договірних відносин щодо оренди землі.
Суд враховує, що ризик незаконного впливу на свідків не обмежується початковою стадією досудового розслідування, а може зберігатися і під час судового розгляду, до моменту безпосереднього допиту свідків у суді та дослідження їхніх показань. Сам факт звільнення ОСОБА_9 з посади Міністра аграрної політики та продовольства України сам по собі не свідчить про усунення такого ризику.
Також, не залишається поза увагою суду і те, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні злочинів у співучасті з іншими оосбами, які є обвинуваченими у цій справі, а тому вплив щодо формування позиції у справі може мати сприятливі наслідки для всіх обвинувачених.
З огляду на викладене, суд погодився із доводами прокурора та дійшов висновку про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим продовження строку дії покладеного на обвинуваченого обов`язку утримуватися від спілкування з іншими обвинуваченими, свідками та іншими визначеними особами є необхідним та співмірним заходом забезпечення належної процесуальної поведінки.
При цьому суд переконався, що перелік осіб, щодо яким прокурор просить встановити обмеження на спілкування, є вичерпним та обмежується їх даними, зазначеними в обвинувальному акті, а тому вказаний у клопотанні обов`язок стосується визначеного кола осіб та є застосовним у розумінні п. 4) ч. 5 ст. 194 КПК України. Покладення вказаного обов`язку зможе запобігти прямому чи опосередкованому впливу на вказаних осіб, з метою схиляння останніх до надання неправдивих показань, у разі їх виклику для допиту в якості свідків тощо. 
Враховуючи вищевикладене, суд вбачає необхідність у продовженні строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_9 у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 52019000000000585 від 15 липня 2019 року, а саме: прибувати до прокурора та суду за кожною вимогою; повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи; утримуватися від спілкування з приводу обставин, викладених в обвинувальному акті щодо ОСОБА_9 в цьому кримінальному провадженні, а саме зі свідками: ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , іншими обвинуваченими: ОСОБА_23 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_21 , ОСОБА_25 , ОСОБА_17 , ОСОБА_22 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_8 , ОСОБА_18 , а також особами, які зазначені в обвинувальному акті щодо ОСОБА_9 , які отримали або мали намір отримати земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Перехрестівської сільської ради Роменського району Сумської області; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Оцінюючи співмірність обов`язків, про продовження строку дії яких прокурор заявив клопотання, з встановленими судом ризиками: переховування від суду, впливу на свідків та інших обвинувачених в цьому кримінальному провадженні, суд дійшов висновку, що покладення на обвинуваченого ОСОБА_9 наведених вище обов`язків становитиме мінімальне втручання у його права, а тому є співмірним меті застосування запобіжних заходів та здатне запобігти вказаним ризикам у цьому кримінальному провадженні.
Керуючись ст. 177, 178, 182, 194, 314, 315, 331, 372, 376 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_16 про продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , поданих в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 52019000000000585 від 15 липня 2019 року - задовольнити.
Продовжити на два місяці, тобто до 23 червня 2026 року, строк дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_9 , а саме:
- прибувати до прокурора та суду за кожною вимогою;
- повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи;
- утримуватися від спілкування з приводу обставин, викладених в обвинувальному акті щодо ОСОБА_9 в цьому кримінальному провадженні, а саме зі свідками: ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , іншими обвинуваченими: ОСОБА_23 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_21 , ОСОБА_25 , ОСОБА_17 , ОСОБА_22 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_8 , ОСОБА_18 , а також особами, які зазначені в обвинувальному акті щодо ОСОБА_9 , які отримали або мали намір отримати земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Перехрестівської сільської ради Роменського району Сумської області;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Попередити обвинуваченого ОСОБА_9 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі, визначеному КПК України.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_16 .
Надати обвинуваченому ОСОБА_9 копію ухвали негайно після її проголошення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає. Заперечення проти цієї ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 392 Кримінального процесуального кодексу України.

Головуюча суддя ОСОБА_1 

Судді: ОСОБА_2 

ОСОБА_3