ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2026 року	м. Одеса	Справа № 916/2967/25	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Савицького Я.Ф.,
суддів: Діброви Г.І.
Ярош А.І.
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційні скарги Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «УКРЕНЕРГО» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Інноваційні технології ЛТД»
на рішенная Господарського суду Одеської області
від 30 жовтня 2025 року (повний текст складено 04.11.2025)
у справі № 916/2967/25
за позовом Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «УКРЕНЕРГО»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інноваційні технології ЛТД»
про стягнення 159 988,61 грн.

суддя суду першої інстанції: Лічман Л.В.
місце винесення рішення: м. Одеса, проспект Шевченка, 29, Господарський суд Одеської області, -
В С Т А Н О В И В:

У липні 2025 Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «УКРЕНЕРГО» звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інноваційні технології ЛТД» про стягнення штрафних санкцій за Договором №01-141046-24 від 30.01.2024 у сумі 159 988,61 грн., з якої штраф у сумі 60 865,23 грн. та пеня – 99 123,38 грн. Також позивач просив стягнути з відповідача судовий збір.
Позовні вимоги мотивовані порушенням умов Договору виконання робіт на коригування робочого проекту №01-141046-24 від 30.01.2024 в частині виконання Відповідачем своїх зобов`язань щодо строків виконання проектних, науково-проектних, вишукувальних та додаткових робіт, у зв`язку з чим, у відповідності до п.7.1, 7.3 договору, були нараховані штраф у розмірі 0,1 % від вартості проектних робіт та 7 % від вартості – за прострочення понад 30 днів, у сумі 60 865,23 грн. та пені за період з 19.02.2025 – 12.06.2025 у сумі 99 123,38 грн.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 30.10.2025 у справі №916/2967/25 (суддя Лічман Л.В.) позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інноваційні технології ЛТД» на користь Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «УКРЕНЕРГО» 79 994,31 грн. неустойки та 2 422,40 грн. судового збору. У решті позову відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що:
- умовами Договору не встановлено ані конкретних строків передачі Замовником вихідних даних (які фактично надавалися поетапно), ані кінцевих строків завершення окремих етапів виконання робіт Підрядником, господарський суд дійшов висновку, що порушення пункту 1.3 Договору дійсно мало місце. Водночас встановити особу, виключні дії чи бездіяльність якої спричинили прострочення здачі-приймання виконаних робіт, не видається можливим;
- в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували заподіяння позивачу збитків унаслідок порушення відповідачем зобов`язань. Також судом зазначено, що позивач не відмовився від правочину у зв`язку з несвоєчасним виконанням умов пункту 1.3 Договору, а навпаки — прийняв роботи із затримкою у 114 днів, фактично визнавши відсутність істотного впливу такого порушення на можливість досягнення очікуваного результату, господарський суд вважає за доцільне зменшити розмір неустойки, заявленої до стягнення у сумі 159 988,61 грн, до 79 994,31 грн, тобто на 50%. У зв`язку з цим позовні вимоги задоволені частвово.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «УКРЕНЕРГО» звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Одеської області від 30.10.2025 скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення неустойки у розмірі 79 994,31 грн. та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «УКРЕНЕРГО» задовольнити в повному обсязі. Судові витрати за подання апеляційної скарги покласти на відповідача.
Апеляційна скарга Приватного акціонерного товариство «Національна енергетична компанія «УКРЕНЕРГО» мотивована тим, що місцевим господарським судом під час прийняття оскаржуваного рішення не було надано належної правової оцінки всім обставинам справи, а саме:
- судом зроблено передчасний висновок, зменшивши розмір неустойки на 50%, оскільки з моменту укладання договору у відповідача виникли зобов`язання з 30.01.2024 щодо строків виконання зобов`язань;
- від своєчасності виконання відповідачем послуг за договором впливає на виконання зобов`язань позивача на сферу діяльності компанії, забезпечення технічного обслуговування системи передачі, підтримання її в експлуатаційної готовності, забезпечені операційної безпеки та ремонту магістральних та міждержавних магістральних електричній мереж;
- місцевим господарським судом порушені норми матеріального права, оскільки Договір є обов`язковим для виконання сторонами, а сплата неустойки відноситься до комерційних ризиків сторін Договору.
Також в апеляційній скарзі скаржник посилається на практику Верховного суду.
Крім того, також не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Інноваційні технології ЛТД» звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 30.10.2025 по справі №916/2967/25 та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «УКРЕНЕРГО» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інноваційні технології ЛТД» про стягнення 79 994,31 грн. неустойки та 2 422,40 грн. судового збору. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «УКРЕНЕРГО» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інноваційні технології ЛТД» судові витрати по справі.
Апеляційна скарга , Товариства з обмеженою відповідальністю «Інноваційні технології ЛТД» мотивована тим, що викладені висновки суду першої інстанції не відповідають нормам матеріального права, рішення винесено з неповним обставинам справи, що мають значення для даної справи, а саме, апелянт не мав змоги отримати своєчасно позитивний експертний висновок у зв`язку із несвоєчасним наданням витребуваних документів від Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «УКРЕНЕРГО». Таким чином, прострочення виконання зобов`язання сталося із за вини позивача, а тому відсутні правові підстави для застосування відповідальності , передбаченої п.7.3 Договору.
Враховуючи те, що апеляційні скарги подані безпосередньо до суду апеляційної інстанції, ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.11.2025 вирішенно питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційними скаргами Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «УКРЕНЕРГО» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Інноваційні технології ЛТД» було відкладене до надходження витребуваних цією ж ухвалою з Господарського суду Одеської області матеріалів справи №916/2967/25 до суду апеляційної інстанції.
27.11.2025 матеріали справи №916/2967/25 надійшли до Південно-західного апеляційного господарського суду.
08.12.2025 ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду відкрито апеляційне провадження за апеляційними скаргами Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «УКРЕНЕРГО» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Інноваційні технології ЛТД» на рішення Господарського суду Одеської області від 30.10.2025 року у справі №916/2967/25 вирішено здійснювати її розгляд в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи; позивачу встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та роз`яснено учасникам цієї справи про їх право у цей же строк подати до суду будь-які заяви чи клопотання х процесуальних питань.
15.12.2025 від представника Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «УКРЕНЕРГО» надійшов відзив на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інноваційні технології ЛТД», відповідно до якої просив апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інноваційні технології ЛТД» залишити без задоволення. 
У відзиві на апеляційну скаргу представник Позивача зазначає, що Додатковими угодами вносились зміни у п.1.3 та п.12.1 Договору, а саме: підрядник виконує проектні роботи не пізніше 18.02.2025 (включно); Договір набуває чинності з дати його підписання та діє до 21.03.2025, а в частині розрахунків – до повного виконання (п.12.1).
Також у відзиві Позивача зазначено, що за умовами Договору, Відповідач мав надати результат проектних робіт – проекту документацію, у строк до 18.02.2025. В матеріалах справи міститься виключний перелік документів, які були всебічно досліджені судом першої інстанції та свідчать про порушення Відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором в частині несвоєчасності надання послуг.
Апеляційний суд враховує, що відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Разом з цим Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід вважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.
Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Савенкова проти України» від 02.05.2013, «Папазова та інші проти України» від 15.03.2012).
Європейський суд щодо тлумачення положення "розумний строк" в рішенні у справі "Броуган та інші проти Сполученого Королівства" роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.
З огляду на зазначене, з метою повного, об`єктивного та всебічного розгляду апеляційної скарги, враховуючи обставини, пов`язані зі запровадженням в Україні воєнного стану – постійні тривали повітряні тривоги, відключення електропостачання та інші чинники тощо; приймаючи до уваги навантаження суду, перебування членів апеляційної колегії у відпустках, відрядженнях та лікарняних, принцип незмінності складу суду, а також з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, апеляційні скарги Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «УКРЕНЕРГО» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Інноваційні технології ЛТД» розглядається поза межами строку, встановленого статтею 273 Господарського процесуального кодексу України, але, у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій і вирішення справи.
Суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду встановила наступне.
30 січня 2024 року між Приватним акціонерним товариством «НЕК «УКРЕНЕРГО» (далі – Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інноваційні технології ЛТД» (далі – Підрядник) укладено договір на виконання проектних робіт № 01-141046-24 (далі – Договір).
Відповідно до пункту 1.1 Договору предметом закупівлі є виконання Підрядником робіт з коригування робочого проекту «Реконструкція зв`язку з прокладкою волоконно-оптичної лінії зв`язку (ВОЛЗ) по повітряних лініях електропередачі напругою 330 кВ та в ґрунті на ділянках ПС 330 кВ Північна – Київська ТЕЦ № 6 – ПС 330 кВ Броварська – Київська ТЕЦ № 5 – ПС 330 кВ Новокиївська – АУ НЕК «Укренерго» (вул. Симона Петлюри, 25), м. Київ та Київська область. Інв. Новий. Коригування», за кодом ДК 021:2015 – 71320000-7 (послуги з інженерного проектування).
Згідно з пунктом 1.2 Договору Підрядник зобов`язується на власний ризик, відповідно до затвердженого Замовником та погодженого Підрядником Завдання на проектування/коригування (додаток 1 до Договору), а також Завдання (додаток 2 до Договору), з дотриманням умов Договору та вимог чинного законодавства України, виконати комплекс проектних робіт за вказаним об`єктом. У свою чергу, Замовник зобов`язується прийняти належним чином виконані роботи та здійснити їх оплату на умовах, визначених Договором.
Результатом виконання проектних робіт є розроблена Підрядником проектна документація, оформлена відповідно до вимог Договору, Завдання на проектування та чинного законодавства України, щодо якої отримано позитивний висновок експертної організації.
Відповідно до пункту 1.3 Договору (у первісній редакції) строк виконання проектних робіт встановлювався до 31 липня 2024 року (включно).
Згідно з пунктом 2.2 Договору загальна вартість робіт становить 607 485,66 грн. без ПДВ, сума податку на додану вартість (20%) – 121 497,13 грн., а загальна вартість Договору з ПДВ складає 869 503,40 грн.
Пунктом 5.2 Договору передбачено, що приймання-передача виконаних Підрядником робіт здійснюється шляхом підписання сторонами акту здачі-приймання виконаних робіт (далі – Акт). Такий Акт оформлюється відповідно до вимог чинного законодавства України щодо первинних документів, а також за формою, визначеною відповідною нормативною базою (зокрема Настановою з визначення вартості проектних, науково-проектних, вишукувальних робіт та експертизи проектної документації), якщо на момент його складання не застосовуються інші встановлені форми.
Відповідно до пункту 12.1 Договору (у первісній редакції) Договір набуває чинності з дати його підписання сторонами та діє до 31 серпня 2024 року (включно), а в частині проведення розрахунків – до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.
У подальшому сторонами укладено додаткові угоди, якими внесено зміни, зокрема до пунктів 1.3 та 12.1 Договору щодо строків виконання робіт і строку дії Договору. Остаточна редакція зазначених положень визначена додатковою угодою від 18 грудня 2024 року № 3, відповідно до якої:
- строк виконання проектних робіт продовжено до 18 лютого 2025 року (включно); 
- строк дії Договору встановлено до 21 березня 2025 року (включно), а в частині розрахунків – до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. 
13 червня 2025 року між Замовником та Підрядником підписано акт здачі-приймання виконаних проектних, науково-проектних, вишукувальних та додаткових робіт. Згідно зі змістом зазначеного Акта, результати виконаних робіт відповідають умовам Договору, виконані в повному обсязі, належним чином оформлені Підрядником та прийняті Замовником без зауважень.
Договір, усі додатки та додаткові угоди до нього, а також Акт здачі-приймання виконаних робіт підписані уповноваженими представниками сторін, що свідчить про належне волевиявлення сторін та дотримання вимог законодавства щодо укладення та виконання господарських договорів.
Таким чином, встановлено, що Підрядником – Товариством з обмеженою відповідальністю «Інноваційні технології ЛТД» – було допущено порушення умов Договору від 30 січня 2024 року № 01-141046-24, а саме в частині недотримання визначених сторонами строків виконання проектних робіт.
Зокрема, з порушення пункту 1.3 Договору (з урахуванням змін, внесених додатковими угодами), Підрядник не забезпечив виконання проектних робіт у встановлений строк, що є істотним порушенням договірних зобов`язань, оскільки строки виконання робіт мають визначальне значення для належного виконання Договору та досягнення його мети.
Внаслідок зазначеного порушення у Замовника виникло право на застосування до Підрядника заходів відповідальності, передбачених умовами Договору та чинним законодавством України.
Відповідно до пункту 7.3 Договору, у разі порушення строків виконання зобов`язань Підрядник зобов`язаний сплатити Замовнику штрафні санкції (штраф/пеню) у визначеному Договором розмірі. На підставі зазначеного пункту Договору Замовником здійснено нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання робіт, загальний розмір яких становить 159 988,61 грн.
05.02.2025 Приватне акціонерне товариство «НЕК «УКРЕНЕРГО» звернулось до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інноваційні технології ЛТД» з претензією, в порядку досудового врегулювання спору, відповідно до якої просило сплатити на користь приватного товариства 8 695,03 грн. пені за порушення умов Договору від 30.04.2024. Також у претензії зазначено, що у випадку невиконання вимог, Приватне акціонерне товариство «НЕК «УКРЕНЕРГО» буде змушено звернутися до суду за захистом порушеного права.
14.03.2025 у відповідь на претензію, Товариство з обмеженою відповідальністю «Інноваційні технології ЛТД» листом № 25-40, який був направлений та адресований начальнику Приватного акціонерного товариства «НЕК «УКРЕНЕРГО» зазначено, що листами № 01/69956 від 11.11.2024 та № 01/71743 від 19.11.2024 Замовником були надані зауваження та додаткові вихідні дані (через 5 місяців після отримання попередніх вихідних даних, а саме лист № 01/35883 від 14.06.2024), які стали підставою для продовження строку виконання робіт до 18.02.2025 та підписання відповідної Додаткової угоди до Договору.
Також у листі зазначено, що скореговану кошторисну частину проектної документації надано Замовнику на розгляд та погодження листом № 25-22 від 13.02.2025. Погоджену проектну документацію Замовником було надано Підряднику тільки 11.03.2025, тобто з пропуском строків, передбачених п.п.4.2.4 Договору, на 16 днів. Більш того, листом № 25-23 від 14.02.2025, з метою отримання позитивного висновку від експертної установи, враховуючи положення укладеного Договору, Замовнику запропоновано було надати перелік документів. Однак, ні документації ні відповіді на лист отримано не було. У зв`язку з чим, зазначено, що прострочення виконання зобов`язання саме завдяки діям Приватного акціонерного товариства «НЕК «УКРЕНЕРГО», тому відсутні підстави для застосування відповідальності, передбаченої п.7.3 Договору.
З огляду на невиконання Підрядником обов`язку щодо добровільної сплати нарахованих штрафних санкцій, що виникли внаслідок порушення умов Договору в частині строків виконання проектних робіт та становлять 159 988,61 грн відповідно до пункту 7.3 Договору, Замовник звернувся до суду з позовом про їх примусове стягнення.
Проаналізувавши апеляційні скарги в межах її доводів, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при винесені рішення, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступних висновків.
Статтею 11Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки (частина 1). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини 2).
За змістом положень статей 626, 627, 628 статті 11 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За загальними умовами виконання зобов`язання, що містяться у статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина 1).
Відповідно до ст.610 статті 11 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ч.1 ст.611 статті 11 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно з частиною першою статті 887 Цивільного кодексу України за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов`язується за завданням замовника розробити проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник, у свою чергу, зобов`язується прийняти належно виконані роботи та оплатити їх. При цьому до вказаного виду договорів застосовуються загальні положення Цивільного кодексу України про підряд, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до частини першої статті 846 Цивільного кодексу України строки виконання роботи або її окремих етапів визначаються у договорі підряду та є обов`язковими для сторін. Узгодження сторонами строків виконання робіт свідчить про їх істотний характер, оскільки саме з дотриманням строків закон пов`язує належне виконання зобов`язання.
Аналізуючи наведені норми матеріального права у взаємозв`язку з фактичними обставинами справи, господарський суд доходить висновку, що між сторонами виникли господарські зобов`язання, підставою яких є укладений у письмовій формі договір підряду на виконання проектних робіт. Вказаний Договір породжує для Підрядника обов`язок виконати роботи у визначений строк, а для Замовника – обов`язок прийняти та оплатити результат таких робіт за умови їх належного виконання.
Як вбачається з матеріалів справи, Підрядник фактично передав, а Замовник прийняв результати виконаних проектних, науково-проектних, вишукувальних та додаткових робіт 13 червня 2025 року, що підтверджується належним чином оформленим та підписаним сторонами актом здачі-приймання виконаних робіт.
Водночас пунктом 1.3 Договору в редакції додаткової угоди № 3 прямо встановлено граничний строк виконання Підрядником відповідних робіт – до 18 лютого 2025 року (включно). Таким чином, порівняння фактичної дати виконання зобов`язання із погодженим сторонами строком свідчить про його порушення.
Отже, Підрядник виконав свої зобов`язання з простроченням, тобто після закінчення встановленого Договором строку, що відповідно до положень цивільного законодавства України є простроченням виконання зобов`язання.
Факт прийняття Замовником результатів виконаних робіт не спростовує та не усуває самого факту порушення строків їх виконання, оскільки належне виконання зобов`язання включає не лише відповідність результату встановленим вимогам, але й дотримання строків його виконання.
Таким чином, дії Підрядника свідчать про неналежне виконання договірних зобов`язань у частині дотримання строків виконання робіт, що є підставою для застосування передбачених Договором та законом правових наслідків, зокрема відповідальності у вигляді штрафних санкцій.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується наявними у справі доказами, між сторонами відбувалося активне листування, яке свідчить про належну комунікацію та взаємодію сторін з метою виконання умов Договору, у тому числі після спливу встановленого пунктом 1.3 Договору строку виконання робіт.
Зокрема, Підрядник звертався до Замовника з листами від 13 березня 2025 року та 07 квітня 2025 року щодо надання вихідних даних, необхідних для внесення інформації до реєстру будівельної діяльності. Відповідні дані були надані Замовником лише 16 квітня 2025 року. Крім того, матеріалами справи підтверджується, що документи, необхідні для отримання позитивного експертного звіту, були надані Замовником Підряднику лише у травні 2025 року, що підтверджується, зокрема, електронним листуванням сторін.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що умовами Договору не визначено конкретних строків надання Замовником вихідних даних, які фактично надавалися поступово, а також не встановлено чітких строків виконання окремих етапів робіт Підрядником. За таких обставин встановити, що прострочення виконання робіт настало виключно з вини Підрядника, не вбачається можливим.
Водночас колегія суддів зазначає, що сам факт порушення строку виконання зобов`язання, визначеного пунктом 1.3 Договору (у редакції додаткової угоди № 3), є доведеним, оскільки результати виконаних робіт були передані Замовнику 13 червня 2025 року, тоді як кінцевий строк їх виконання встановлено до 18 лютого 2025 року (включно).
Таким чином, Підрядником допущено прострочення виконання договірного зобов`язання, що відповідно до умов Договору є підставою для застосування передбачених ним штрафних санкцій.
Перевіряючи правильність нарахування неустойки, апеляційний суд враховує, що відповідно до пункту 7.3 Договору та частини другої статті 231 Господарського кодексу України за порушення строків виконання робіт Підрядник зобов`язаний сплатити пеню у розмірі 0,1% вартості робіт за кожний день прострочення, а у разі прострочення понад тридцять днів – додатково штраф у розмірі 7% від вартості таких робіт.
Як правильно встановлено судом першої інстанції, прострочення виконання зобов`язання становить період з 19 лютого 2025 року по 12 червня 2025 року, тобто 114 календарних днів, а вартість робіт, строк виконання яких порушено, становить 869 503,40 грн.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність нарахування пені у розмірі 99 123,38 грн, а також штрафу у розмірі 60 865,23 грн, що разом становить 159 988,61 грн.
Крім того, як вбачається з матеріалів справи, 
Відповідно до ч.3 ст.549 статті 11 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Штрафом, відповідно до ч.2 ст. 549 статті 11 Цивільного кодексу України, є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Оскаржуваним рішенням, місцевим господарським судом було зменшено розмір штрафу та пені на 50% та стягнуто 79 994,31 грн. (159 988,61 грн. /50%).
Так, Верховний Суд у постановах від 17.09.20 у справі № 922/3548/19, від 23.04.19 у справі № 904/3565/18, від 25.06.18 у справі № 912/2483/17, від 29.05.18 у справі №910/23003/16 зазначив, що застосування до боржника, який порушив господарське зобов`язання, штрафних санкцій у вигляді пені, штрафу, передбачених ч. 3 ст. 549 статті 11 Цивільного кодексу України, можливо, оскільки суб`єкти господарських відносин при укладенні договору наділені законодавцем правом забезпечення виконання господарських зобов`язань встановленням договірної санкції за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань і штраф (пеня) застосовується за порушення будь-яких господарських зобов`язань, а не тільки за невиконання грошового зобов`язання.
Отже, штрафні санкції у вигляді неустойки (штрафу, пені) застосовуються за допущене прострочення виконання не грошового зобов`язання, пов`язаного з забезпеченням осіб допоміжними засобами реабілітації.
Поряд з цим, згідно з ч.3 статті 551 статті 11 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
При цьому суд зазначає, що ні у зазначеній нормі, ні в чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності (подібний висновок міститься у пункті 67 постанови Верховного Суду від 16.03.2021 у справі №922/266/20).
За змістом наведених норм, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є такий випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеня виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.
Питання щодо зменшення розміру штрафних санкцій суд вирішує у відповідності до статті 86 Господарського процесуального кодексу України за наслідками аналізу, оцінки та дослідженню конкретних обставин справи з огляду на фактично-доказову базу, встановлені судами фактичні обставини, що формують зміст правовідносин, умов конкретних правовідносин з урахуванням наданих сторонами доказів, тобто у сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність/відсутність підстав для вчинення зазначеної дії.
Подібний за змістом висновок щодо застосування норм права, а саме статті 551 статті 11 Цивільного кодексу України, неодноразово послідовно викладався Верховним Судом.
Визначення конкретного розміру зменшення штрафних санкцій належить до дискреційних повноважень суду. При цьому, реалізуючи свої дискреційні повноваження, які передбачені статтями 551 статті 11 Цивільного кодексу України щодо права зменшення розміру належних до сплати штрафних санкцій, суд, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 статті 11 Цивільного кодексу України (справедливість, добросовісність, розумність) має забезпечити баланс інтересів сторін, та з дотриманням правил статті 86 статті 86 Господарського процесуального колексу України України визначати конкретні обставини справи (як-то: ступінь вини боржника, його дії щодо намагання належним чином виконати зобов`язання, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, дії/бездіяльність кредитора тощо), які мають юридичне значення, і з огляду на мотиви про компенсаційний, а не каральний характер заходів відповідальності з урахуванням встановлених обстави справи не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав.
Суд також враховує, що неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Таку правову позицію викладено в Рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 №7-рп/2013. Подібні висновки містяться і у постанові Верховного Суду від 04.02.2020 у справі №918/116/19.
Відповідно до частини другої статті 231 Господарського кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), у разі порушення господарського зобов`язання, зокрема коли хоча б одна сторона належить до державного сектору економіки або виконання зобов`язання фінансується за рахунок державних коштів, за прострочення виконання підлягає стягненню пеня у розмірі 0,1% вартості робіт за кожен день прострочення та, у разі прострочення понад 30 днів, додатково штраф у розмірі 7% такої вартості, що також передбачено пунктом 7.3 Договору; при цьому встановлено, що Підрядником допущено прострочення виконання зобов`язань щодо передачі результатів робіт вартістю 869 503,40 грн, у зв`язку з чим позивачем правомірно нараховано 99 123,38 грн пені за період з 19.02.2025 по 12.06.2025 (114 днів) та 60 865,23 грн штрафу, що разом становить 159 988,61 грн неустойки, однак з урахуванням положень частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України, характеру правовідносин сторін, їхньої взаємодії під час виконання Договору, відсутності доказів завдання збитків, а також того, що прострочення не може бути однозначно віднесене виключно до дій відповідача і не призвело до втрати позивачем очікуваного результату, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру неустойки на 50% — до 79 994,31 грн, у зв`язку з чим позов підлягає частковому задоволенню.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне зазначити та як вбачається з матеріалів справи, сторони Договору здійснювали активну взаємодію з метою належного виконання умов Договору, у тому числі й після спливу визначеного пунктом 1.3 Договору строку виконання робіт: зокрема, Підрядник звертався до Замовника із запитами від 13.03.2025 та 07.04.2025 щодо надання вихідних даних, необхідних для внесення інформації до реєстру будівельної діяльності, які фактично були надані Замовником лише 16.04.2025, а також у травні 2025 року Замовником було додатково надано документи, необхідні для отримання позитивного експертного звіту, що підтверджується матеріалами електронного листування.
З огляду на наведене, а також враховуючи, що умовами Договору прямо не визначено чітких строків передачі Замовником усіх необхідних вихідних даних, які фактично надавались поетапно, так само як і не встановлено конкретних строків завершення окремих етапів виконання робіт Підрядником, суд дійшов висновку, що хоча порушення строків виконання робіт дійсно мало місце, однак визначити, що таке порушення було спричинене виключно діями або бездіяльністю Підрядника, не є можливим.
Доводи скаржника Приватного акціонерного товариства «НЕК «УКРЕНЕРГО», викладені в апеляційній скарзі, щодо безпідставності зменшення розміру неустойки, колегія суддів вважає необґрунтованими та такими, що не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, оскільки матеріалами справи не підтверджено факту завдання позивачу збитків унаслідок допущеного Підрядником прострочення виконання зобов`язання, тоді як заявлена до стягнення сума неустойки є значною та підлягає оцінці на предмет її співмірності наслідкам порушення; при цьому правова природа неустойки як способу забезпечення виконання зобов`язання не передбачає її використання як засобу одержання кредитором надмірної вигоди, а спрямована на стимулювання належного виконання зобов`язання та компенсацію можливих втрат; водночас встановлено, що Замовник не скористався передбаченим законом та умовами Договору правом на відмову від нього у зв`язку з порушенням строків виконання робіт, прийняв результат виконаних робіт без зауважень після їх фактичного завершення із простроченням у 114 днів, що свідчить про відсутність істотного впливу такого порушення на досягнення мети Договору та отримання очікуваного результату, а відтак підтверджує обґрунтованість висновку суду про необхідність зменшення розміру неустойки з метою дотримання принципів справедливості, розумності та співмірності відповідальності.
Доводи апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Інноваційні технології ЛТД» про відсутність підстав для застосування до нього відповідальності у зв`язку з нібито виникненням прострочення виключно з вини Замовника, колегія суддів вважає необґрунтованими та такими, що не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, оскільки матеріалами справи підтверджується факт порушення Підрядником встановленого пунктом 1.3 Договору (у редакції додаткової угоди № 3) строку виконання робіт, а саме передання їх результату 13.06.2025 при граничному строку 18.02.2025, що саме по собі свідчить про прострочення виконання зобов`язання незалежно від причин такого прострочення.
Посилання апелянта на несвоєчасне надання Замовником вихідних даних та документів, необхідних для отримання позитивного експертного висновку, були предметом дослідження суду першої інстанції та отримали належну правову оцінку, при цьому встановлені обставини свідчать лише про наявність певної взаємної залежності дій сторін у процесі виконання Договору, але не підтверджують відсутності порушення зобов`язання з боку Підрядника як такого.
Крім того, умовами Договору не передбачено чітких строків надання Замовником усіх вихідних даних, а також не визначено поетапних строків виконання робіт, що унеможливлює покладення всієї відповідальності за допущене прострочення виключно на Замовника; водночас саме на Підрядника як на професійного виконавця покладено обов`язок належної організації процесу виконання робіт та своєчасного реагування на обставини, що можуть вплинути на строки їх виконання, у тому числі шляхом ініціювання внесення змін до Договору або належного документального фіксування обставин, які унеможливлюють виконання зобов`язання у встановлений строк.
Отже, твердження апелянта про відсутність підстав для застосування відповідальності, передбаченої пунктом 7.3 Договору, є безпідставними, оскільки сам факт прострочення виконання зобов`язання доведений належними та допустимими доказами, а наведені у скарзі обставини не виключають відповідальності Підрядника, а були обґрунтовано враховані судом першої інстанції лише як підстава для зменшення розміру неустойки, що відповідає вимогам законодавства та принципам справедливості і співмірності відповідальності.
Враховуючи вищевикладене, звертаючись з апеляційними скаргами, Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «УКРЕНЕРГО» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Інноваційні технології ЛТД», не спростували висновків суду першої інстанції та не довів порушення ним норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права, як необхідної передумови для скасування прийнятого ним рішення.
Інші доводи апеляційної скарги судом враховані, але вони не впливають на висновок за результатом розгляду апеляційної скарги у цій справі.
Вимогами ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
За змістом ст.76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Положеннями ст.86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частинами 1-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
За таких обставин, Південно-західний апеляційний господарський суд приходить до висновку, що рішення Господарського суду Одеської області 30.10.2025 у справі №916/2967/25 слід залишити без змін, а апеляційні скарги Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «УКРЕНЕРГО» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Інноваційні технології ЛТД»– без задоволення.
Згідно із ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати апелянта по сплаті судового збору при подачі апеляційної скарги не відшкодовуються.
Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, –

П О С Т А Н О В И В:

Рішення Господарського суду Одеської області 30.10.2025 у справі №916/2967/25 слід залишити без змін, а апеляційні скарги Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «УКРЕНЕРГО» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Інноваційні технології ЛТД»– без задоволення.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Савицький Я.Ф.

Суддя Діброва Г.І. 

Суддя Ярош А.І.