ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська, 81
_________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2026 року	 	Справа № 907/1252/25	

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії: головуючого судді Манюка П.Т., суддів Кравчук Н.М., Рима Т.Я., за участю секретаря судового засідання Амбіцької І.О., розглянувши матеріали
апеляційної скарги:	Товариства з обмеженою відповідальністю "Італіан Клотінг Факторі",	
на рішення:	Господарського суду Закарпатської області від 27.01.2026 (суддя Пригуза П.Д., повний текст рішення складено 29.01.2026)	
у справі:	№ 907/1252/25,	
за позовом:	Вишківської селищної ради, с. Вишково,	
до відповідача:	Товариства з обмеженою відповідальністю "Італіан Клотінг Факторі", с. Вишково,	
про:	стягнення заборгованості у розмірі 187 594, 16 грн 	
Представники учасників справи:
від позивача: Гайович Ярослав Іванович– представник,
від відповідача: Бичко Олег Ігорович – представник.

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції.
Вишківська селищна рада (надалі позивач, орендодавець) звернулась до Господарського суду Закарпатської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Італіан Клотінг Факторі» (надалі відповідач, орендар, апелянт) про стягнення заборгованості зі сплати орендної плати за землю у розмірі 187 564, 16 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17.11.2009 між Вишківською селищною радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Італіан Клотінг Факторі» був укладений договір оренди земельної ділянки площею 0, 5100 га з кадастровим номером 2125355300:01:002:0132 для розміщення швейного цеху строком на 49 років. 
Рішенням Вишківської селищної ради від 01.06.2023 № 588 здійснено поділ зазначеної земельної ділянки на дві частини: № 1 – площею 0, 4680 га та № 2 – площею 0, 0420 га. У зв`язку з цим 30.11.2023 між позивачем та відповідачем укладено новий договір оренди землі № 184 щодо земельної ділянки з кадастровим номером 2125355300:01:002:0579 площею 0, 4680 га. 
Рішеннями Вишківської селищної ради від 17.06.2021 № 216 та від 12.07.2024 № 734 встановлено ставку орендної плати для земель промисловості площею до 1 гектара у розмірі 10 % від нормативно грошової оцінки. 
Позивач вважає, що відповідач всупереч умовам договорів оренди землі та рішенням Вишківської селищної ради від 17.06.2021 № 216 та від 12.07.2024 № 734, неналежно виконав свої зобов`язання щодо сплати у повному обсязі орендної плати, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість у розмірі 187 594, 16 грн. 
Крім цього, позивач звертає увагу, що саме до компетенції органу місцевого самоврядування відносяться повноваження щодо встановлення ставок плати за землю та затвердження їх рішеннями ради, відтак змінена рішеннями Вишківської селищної ради ставка орендної плати є обов`язковою для застосування, незалежно від наявності чи відсутності укладеної додаткової угоди до договору оренди.
Господарський суд Закарпатської області 27.01.2026 ухвалив рішення у справі № 907/1252/25, яким позовні вимоги задоволив повністю та стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю "Італіан Клотінг Факторі" на користь позивача 187 594, 16 грн заборгованості із сплати орендної плати. 

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу.
Відповідач не погодився з ухваленим рішенням місцевого господарського суду, оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що таке рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку щодо правомірності нарахування Вишківською селищною радою орендної плати за 2022-2023 роки із застосуванням ставки у розмірі 10 % від нормативно грошової оцінки земельної ділянки.
Відповідач зазначає, що 17.11.2009 між сторонами був укладений договір оренди землі, згідно з яким було передбачено сплату орендарем орендної плати у розмірі 7 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.
19.02.2018 між сторонами укладено додаткову угоду до договору оренди від 17.11.2009, відповідно до якої орендна плата встановлена у розмірі 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Жодних інших змін до договору оренди землі впродовж 2018-2023 років не вносилось, відтак договором від 17.11.2009 року та угодою від 19.02.2018 року чітко визначено розмір та умови внесення орендної плати за земельну ділянку.
Крім того, апелянт зазначає, що у мотивувальній частині рішення місцевий господарський суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у зв`язку зі зміною нормативної грошової оцінки земельної ділянки, однак такий висновок є помилковим, оскільки суд фактично ототожнив різні за своєю правовою природою поняття - зміну нормативної грошової оцінки земельної ділянки та зміну розміру орендної плати (ставки орендної плати), визначеної договором. Зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки не змінює автоматично ставку орендної плати, а лише впливає на арифметичний розмір платежу в межах чинних договірних умов. Натомість зміна ставки орендної плати (з 3 % на 10 %) є зміною істотної умови договору оренди землі, що відповідно до статті 30 Закону України «Про оренду землі» та частини 3 статті 653 Цивільного кодексу України допускається виключно за взаємною згодою сторін або за рішенням суду за відповідним позовом.
На думку апелянта, місцевий господарський суд безпідставно визнав доведеним розмір заборгованості зі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою. В обґрунтування цього та на підтвердження відсутності заборгованості відповідач посилається на відповідь Головного управління ДПС у Закарпатській області від 11.08.2025 та з інформаційно-комунікаційної системи ДПС щодо стану розрахунків платника з бюджетом за формою J1400207 за період з 01.01.2025 року по 01.10.2025 року, згідно з якими у відповідача відсутній податковий борг, натомість обліковується переплата у загальному розмірі 5 748, 71 грн, з яких переплата з орендної плати юридичних осіб становить 2 784, 15 грн.
У доповненнях до апеляційної скарги від 09.03.2026 відповідач зазначає, що позивач жодним належним чином не повідомляв орендаря про зміну ставки орендної плати та не ініціював внесення відповідних змін до договору оренди землі, зокрема не надсилав проєктів додаткових угод чи інших повідомлень, а також вказане рішення не було опубліковане на офіційному вебсайті Вишківської селищної ради. Відтак, відповідач не може нести негативні наслідки через неналежне інформування органом місцевого самоврядування про зміну істотних умов користування земельною ділянкою.
Відповідач також вказує, що після належного повідомлення про зміну розміру орендної плати, сторонами було внесено відповідні зміни до договору оренди землі, після чого відповідач почав сплачувати орендну плату у новому розмірі, а всі подальші платежі здійснювалися своєчасно та у повному обсязі.
З огляду на вказані обставини, відповідач просить суд скасувати оскаржуване рішення місцевого господарського суду та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. 
Позивач у відзиві на апеляційну скаргу не погоджується з доводами апелянта, вважає апеляційну скаргу безпідставною, а рішення місцевого господарського суду законним та обґрунтованим. Зокрема зазначає, що орендна плата за земельні ділянки комунальної власності має регульований характер та визначається не лише умовами договору, а й імперативними приписами земельного і податкового законодавства.
Посилаючись на приписи статті 206 Земельного кодексу України, статті 21 Закону України «Про оренду землі» та статті 288 Податкового кодексу України, позивач вказує, що використання землі є платним, а розмір орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності визначається у відсотках від нормативної грошової оцінки земельної ділянки та не може суперечити рішенням органу місцевого самоврядування, прийнятим у межах його повноважень. Відтак, ставка орендної плати, встановлена рішеннями Вишківської селищної ради, є обов`язковою для застосування усіма орендарями земель комунальної власності, а розмір орендної плати не є виключно договірною умовою, а поєднує у собі як договірне зобов`язання сторін, так і елементи імперативного правового регулювання.
У зв`язку з цим, на думку позивача, підстави для застосування у 2022- 2023 роках ставки у розмірі 3 % від нормативно грошової оцінки земельної ділянки, яка погоджена сторонами у додатковій угоді від 19.02.2018 відсутні, оскільки, така додаткова угода суперечать вимогам чинного законодавства та рішенням позивача щодо встановлення ставок орендної плати за земельні ділянки комунальної власності. 
Крім того, позивач звертає увагу, що поведінка відповідача суперечить принципам добросовісності, розумності та справедливості, оскільки останній, будучи обізнаним про рішення позивача від 17.06.2021 № 216 про встановлення ставок орендної плати на 2022 рік, продовжував користуватися земельною ділянкою та отримувати господарську вигоду, однак не вжив жодних заходів для приведення договору оренди у відповідність до чинного законодавства та не оскаржив відповідне рішення органу місцевого самоврядування, натомість сплачував орендну плату у меншому розмірі, відтак зобов`язаний сплатити різницю між фактично сплаченими сумами та сумою, що підлягає сплаті відповідно до рішення ради.
Також, у відзиві на апеляційну скаргу позивач посилається на аудиторський висновок, складений за результатами проведеного фінансового аудиту діяльності позивача, яким, на думку позивача, підтверджується факт порушення бюджетного законодавства у зв`язку з несплатою орендарями орендної плати у повному обсязі. Вказаний аудиторський висновок підтверджує факт недоотримання місцевим бюджетом доходів, обов`язковість застосування ставок орендної плати, встановлених рішенням ради, а також необхідність вжиття заходів щодо стягнення заборгованості.
За таких обставин, позивач просить відмовити в задоволенні вимог апеляційної скарги, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду - залишити без змін.

Рух справи в апеляційній інстанції.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.02.2026, справу № 907/1252/25 розподілено колегії суддів у складі головуючого судді Манюка П.Т., суддів Рима Т.Я., Кравчук Н.М.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 16.02.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Італіан Клотінг Факторі» від 13.02.2026 на рішення Господарського суду Закарпатської області від 27.01.2026 у справі № 907/1252/25, витребувано матеріали справи у Господарського суду Закарпатської області. 
23.02.2026 на адресу Західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 907/1252/25.
Хід розгляду справи викладено у відповідних ухвалах суду, зокрема ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 04.05.2026 у судовому засіданні оголошено перерву до 18.05.2026.
У судове засідання 18.05.2026 з`явились представники обох сторін, які підтримали свої доводи та заперечення, наведені в апеляційній скарзі та у відзиві на неї.
У судовому засіданні 18.05.2026 проголошено вступну та резолютивну частини постанови апеляційного господарського суду.

Західний апеляційний господарський суд, розглянувши апеляційну скаргу та відзив на апеляційну скаргу, дослідивши наявні у справі докази, вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити, виходячи з наступного.
Відповідно до статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші ресурси, які знаходяться в межах України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.
Стаття 12 Земельного кодексу України (надалі ЗК України) визначає повноваження сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин, до яких, зокрема, належить розпорядження землями територіальних громад.
Суб`єктами права власності на землі комунальної власності, згідно з статтею 80 ЗК України, є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.
Відповідно до частини 2 статті 83 ЗК України у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності.
Пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, зокрема вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.
Згідно із частиною 5 статті 60 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, укладати договори в рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійні договори, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування в оренду.
Згідно із приписами статті 270 Податкового кодексу України (надалі ПК України), об`єктами оподаткування земельним податком є земельні ділянки державної та комунальної власності, які перебувають у володінні на праві постійного користування, а об`єктами оподаткування орендною платою - земельні ділянки державної та комунальної власності, надані в користування на умовах оренди.
Згідно з ст. 93 ЗК України право оренди земельної ділянки – це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватись в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства.
Статтею 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній та комунальній власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями. визначеними статтею 122 цього кодексу, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.
Судом встановлено, що рішенням Вишківської селищної ради від 20.02.2009 № 26 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в користування на умовах оренди» було вирішено надати у користування на умовах оренди Товариству з обмеженою відповідальністю «Італіан Клотінг Факторі» земельну ділянку площею 0, 5100 га, за адресою: вул. Порт (Партизанська), 3, смт. Вишково, для розташування швейного цеху строком на 49 років.
17.11.2009 між Вишківською селищною радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Італіан Клотінг Факторі» було укладено договір оренди землі, зареєстрований за № 040925100010, відповідно до умов якого в оренду передано земельну ділянку загальною площею 0, 5100 га, у тому числі під будівлями – 0, 2050 га та під навісом – 0, 0197 га. Договір укладено строком на 49 років. 
Пунктом 5 договору зазначено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки на дату укладення договору становить 307 941, 08 грн. 
Згідно з п. 9 договору, орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 21 555, 88 грн в рік, що становить 7 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, тобто 1 796, 32 грн за місяць.
Відповідно до п. 10 договору, обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності здійснюється з урахуванням їх цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, та затвердженими Кабінетом Міністрів України формами, що заповнюються під час укладання або зміни умов договору оренди чи продовження його дії. 
Пунктом 11 договору передбачено, що оренда плата вноситься до 15 числа. 
Згідно з пунктом 13 договору, розмір орендної плати переглядається зокрема у разі: зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законом.
Пунктом 36 договору передбачено, що зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. 
19.02.2018 між сторонами було укладено угоду про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 17.11.2009 року, відповідно до умов якої сторони вирішили доповнити пункт 13 договору оренди від 17.11.2009, зменшити розмір ставки з 7 % від нормативно грошової оцінки земельної ділянки до 3 % та встановити розмір орендної плати у розмірі 32 748, 50 грн на рік, що становить 2 729, 04 грн на місяць, оскільки відповідно до витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 29.01.2018 № 165 нормативна оцінка земельної ділянки складала 1 091 616, 65 грн.
17.06.2021 Вишківською селищною радою Хустського району Закарпатської області прийнято рішення № 216 "Про встановлення ставок та пільг із сплати земельного податку на 2022 рік", яким встановлено на території Вишківської селищної ради ставки земельного податку згідно з додатком 1 та ставки орендної плати за земельні ділянки на 2022 рік (згідно додатку 2). Додатком № 2 до рішення встановлено, зокрема, розмір орендної плати 10 % від нормативно грошової оцінки земельної ділянки для земель промисловості та комерційного використання менше 1 гектара.
Зважаючи на прийняття Вишківською селищною радою рішення від 17.06.2021 № 216, яким для земель промисловості та комерційного використання менше 1 гектара встановлено нову ставку орендної плати, позивач вважає, що відповідач був зобов`язаний врахувати встановлені рішенням органу місцевого самоврядування зміни та здійснювати сплату орендної плати відповідно до зміненого розміру ставки, а саме у розмірі 10 % від нормативно грошової оцінки починаючи з 2022 року.
Місцевий господарський суд погодився із доводами позивача задоволивши позовні вимоги повністю.
Колегія суддів не погоджується із висновками місцевого суду та зазначає наступне.
Відповідно до статті 792 ЦК України, за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.
Згідно зі статтею 13 Закону України "Про оренду землі", договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); дата укладення та строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату (частина 1 статті 15 Закону України "Про оренду землі").
Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди, крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України (частини перша та друга статті 21 Закону України "Про оренду землі").
Відповідно до статті 30 Закону України "Про оренду землі" зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку. 
У статті 651 ЦК України визначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
Виходячи зі змісту статей 632, 651 ЦК України та статті 30 Закону України "Про оренду землі", за загальним правилом зміна умов договору, в тому числі в частині розміру орендної плати, здійснюється за взаємною згодою сторін. За відсутності такої згоди такий договір може бути змінений за рішенням суду лише у випадках, встановлених умовами договору або в силу закону. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 03.04.2020 у справі № 904/3262/19 та від 13.01.2022 у справі № 911/3059/20.
Тобто визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності здійснюється за згодою сторін договору оренди земельної ділянки із зазначенням такого розміру орендної плати в договорі оренди.
Відповідно до пункту 36 договору оренди землі, укладеного між сторонами, зміна умов договору здійснюється в письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв`язується в судовому порядку.
З огляду на те, що за змістом пункту 288.5 статті 288 ПК України та статті 21 Закону України “Про оренду землі” орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є регульованою ціною, то з урахуванням умов договору оренди, укладеного сторонами, рішення Вишківської селищної ради від 17.06.2021 № 216 про встановлення ставки орендної плати в розмірі 10 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, може бути підставою для перегляду розміру (ставки) орендної плати, визначеної договором оренди землі.
Договором оренди землі від 17.11.2009 та додатковою угодою від 19.02.2018 не передбачено автоматичного внесення змін до договору щодо розміру (ставки) орендної плати, при прийнятті відповідного рішення орендодавцем.
Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у постанові від 16.04.2018 у справі № 910/7905/17 проаналізувавши, зокрема, положення статей 632, 651 ЦК України та статті 30 Закону України "Про оренду землі" виснував, зокрема про те, що рішення органів місцевого самоврядування якими змінено розмір орендної плати (у відсотках від нормативно-грошової оцінки) можуть бути підставою для внесення змін до договору оренди землі, якщо сторони договору оренди визначили безпосередньо в самому договорі таку підставу для перегляду розміру орендної плати, що узгоджується з принципом свободи договору, встановленим статтями 3, 6, 627 ЦК України.
Про те, що рішення органів місцевого самоврядування щодо перегляду розміру орендної плати не мають обов`язкового характеру за відсутності в договорах оренди землі погодженої сторонами підстави для такого перегляду, висловлено і в постановах Верховного Суду від 16 квітня 2018 року у справі № 910/7905/17, від 27 листопада 2018 року у справі № 910/21685/17, від 19 лютого 2019 року у справі № 910/21590/17, від 20 листопада 2019 року у справі № 916/2769/18, від 04 лютого 2020 року у справі № 922/378/19, від 05.07.2022 у справі № 926/613/21 від 08.07.2025 у справі № 925/496/24.
Окрім цього, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 05.06.2024 у справі № 914/2848/22 зробила висновок, згідно з яким автоматична зміна прав та обов`язків сторін стосується виключно випадків зміни нормативної грошової оцінки та не розповсюджується на випадки зміни коефіцієнтів для нарахування орендної плати.
Отже, у разі прийняття органом місцевого самоврядування рішення про зміну (підвищення) ставки орендної плати, застосування нової ставки до конкретних договірних правовідносин можливе лише за умови внесення відповідних змін до договору оренди землі у встановленому законом порядку та набрання чинності такою додатковою угодою.
Приписами частини 3 статті 653 ЦК України передбачено, що у разі зміни або розірвання договору зобов?язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.
Право користування земельною ділянкою згідно зі ст. 126 ЗК України оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до цього Закону, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень – офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Таким чином, якщо органом місцевого самоврядування прийнято рішення про внесення змін (щодо площі, розміру орендної плати) до умов договору оренди землі (або поновлення договору оренди землі), то зобов`язання з сплати орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності на підставі нових умов договору оренди землі виникають у суб`єкта господарювання після внесення відповідних змін до договору оренди землі, погоджених сторонами такого договору, та їх державної реєстрації у визначеному законодавством порядку, тобто, до моменту державної реєстрації діють старі умови договору.
Колегія суддів перевіривши матеріали справи звертає увагу, що у спірному договорі сторони не передбачили можливості односторонньої зміни його умов чи автоматичного перегляду розміру орендної плати у разі прийняття органом місцевого самоврядування рішення про зміну ставок орендної плати. 
Натомість пунктом 36 договору прямо встановлено, що зміна його умов здійснюється виключно у письмовій формі за взаємною згодою сторін. Відтак, саме по собі прийняття відповідного рішення селищною радою може розглядатися як підстава для внесення змін до договору або зміни розміру орендної плати за умови досягнення сторонами відповідної домовленості.
Відтак, колегія суддів погоджується із доводами відповідача щодо неправомірності одностороннього застосування рішення селищної ради в частині розміру (ставки) орендної плати, оскільки на підставі умов договору та наведених норм законодавства, зобов`язання зі сплати орендної плати на підставі нових умов виникають у відповідача виключно після внесення відповідних змін до договору оренди, погоджених сторонами такого договору, та їх державної реєстрації у порядку, визначеному законодавством.
Крім того, відповідач зазначає, що позивач не надсилав йому жодних повідомлень, листів чи проєктів додаткових угод щодо збільшення розміру орендної ставки у зв?язку із прийняттям селищною радою рішення від 17.06.2021 № 216 «Про встановлення ставок та пільг із сплати земельного податку на 2022 рік».
Пунктом 2 зазначеного рішення передбачено його оприлюднення на офіційному вебсайті Вишківської селищної ради. Відповідно до частин 1, 5 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів місцевого самоврядування нормативно-правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо самим актом не встановлено пізніший строк введення його в дію.
Відповідач стверджує, що вказане рішення селищної ради не було опубліковане в засобах масової інформації, а також на офіційному веб сайті Вишківської селищної ради. 
Позивачем не надано суду доказів розміщення рішення Вишківської селищної ради від 17.06.2021 № 216 у відкритому доступі на офіційному веб ресурсі ради, відтак, позивач жодним чином не спростував наведених доводів відповідача, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів повідомлення відповідача протягом 2022-2023 років про зміну (збільшення) ставки орендної плати, а також доказів внесення відповідних змін до договору оренди землі в частині розміру (ставки) орендної плати, окрім внесених змін додатковою угодою від 19.02.2018 року.
30.03.2023 Вишківською селищною радою було прийнято рішення № 550 про надання дозволу Товариству з обмеженою відповідальністю “Італіан Клотінг Факторі” на поділ орендованої ним земельної ділянки з кадастровим номером 2125355300:01:002:0132 площею 0, 5100 га на дві окремо сформовані ділянки.
01.06.2023 Вишківська селищна рада прийняла рішення № 582 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки комунальної власності площею 0, 5100 га з кадастровим номером 2125355300:01:002:0132, на дві окремо сформовані земельні ділянки: № 1-площею 0, 4680 га та № 2 - площею 0, 0420 га.
30.11.2023 року між Вишківською селищною радою та Товариством з обмеженою відповідальністю “Італіан Клотінг Факторі” було укладено договір оренди землі № 184, предметом якого є оренда земельної ділянки площею 0, 4680 га з кадастровим номером 2125355300:01:002:0579, що розташована за адресою: селище Вишково, вул. Партизанська (Порт), 3. Договір укладено на 49 років. Відповідач звертає увагу, що лише при укладенні цього договору між сторонами було досягнуто згоди щодо орендної плати у розмірі 10 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено колегією суддів, після ухвалення Вишківською селищною радою рішення від 17.06.2021 № 216 встановлено ставку орендної плати у розмірі 10 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки на 2022 рік, та до моменту прийняття рішення щодо поділу земельної ділянки та укладення нового договору оренди землі № 184, сторонами не вчинялося жодних дій щодо погодження змін до договору оренди від 17.11.2009 в частині розміру ставки орендної плати.
При цьому останньою погодженою сторонами зміною умов договору є додаткова угода від 19.02.2018, якою встановлено ставку орендної плати у розмірі 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.
За таких обставин колегія суддів доходить висновку, що при визначенні розміру орендної плати за 2022-2023 роки застосуванню підлягала саме ставка орендної плати у розмірі 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, погоджена сторонами у додатковій угоді від 19.02.2018, а не ставка у розмірі 10 %, встановлена рішенням Вишківської селищної ради, без внесення сторонами відповідних змін до договору оренди землі у передбаченому законом порядку.
З врахуванням вищенаведеного, колегія суддів зазначає, що місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку щодо правомірності застосування селищною радою у 2022 та 2023 роках при нарахуванні орендної плати ставки у розмірі 10 % від нормативно грошової оцінки. 
22.09.2025 позивачем було направлено відповідачу претензію № 1, в якій зазначено, що розмір орендної плати за земельну ділянку з кадастровим номером 2125355300:01:002:0132 з урахуванням затвердженої рішеннями Вишківської селищної ради від 17.06.2021 № 216 та від 12.07.2024 № 734 ставки орендної плати до 1 га 10 % від нормативно грошової оцінки земельної ділянки для земель промисловості за період 2022 - 2023 повинен складати загальну суму 258 201, 57 грн в тому числі: за 2022 рік - 120 095, 09 грн та за 2023 рік - 138 106, 48 грн, за земельну ділянку з кадастровим номером 2125355300:01:002:0579 за 2024 рік та січень - червень 2025 року повинен складати загальну суму 178 825, 11 грн, в тому числі за 2024 рік - 114 648, 06 грн; за січень - червень 2025 року - 64 177, 05 грн. 
В обґрунтування вказаної претензії позивач стверджує, що, окрім порушення відповідачем вимог п. 1.2 рішення Вишківської селищної ради від 17.06.2021 № 216, пункту 288.4 статті 288 ПК України та пункту 13 договору оренди землі від 17.11.2009 щодо застосування ставки у розмірі 3 % від нормативно грошової оцінки земельної ділянки при нарахуванні та сплаті орендної плати у 2022 - 2023 роках замість визначених 10 %, відповідачем також не враховано індексацію нормативної грошової оцінки землі за 2025 рік.
Відтак, в результаті вищевказаних порушень, позивач в претензії від 22.09.2025 № 1 зазначає, що до Вишківської селищної ради не надійшли кошти на загальну суму 187 594, 16 грн, в т. ч.: за 2022 рік - 84 066, 57 грн, за 2023 рік - 96 674, 54 грн, за січень - червень 2025 року - 6 853, 05 грн. На підтвердження вказаної заборгованості позивач посилається на довідку Головного управління ДПС у Закарпатській області від 11.08.2024 № 7813/5/07-16-04-01-07, а також на акт Управління Західного офісу Держаудитслужби в Закарпатській області від 23.09.2025 № 130720-07/12, які долучені ним до матеріалів справи.
На спростування даних доводів позивача, відповідач долучив до матеріалів справи звіт згідно з даними ДПС про нарахування/сплату податків Товариством з обмеженою відповідальністю "Італіан Клотінг Факторі" станом на 01.10.2025 року, підписаний начальником фінансового відділу виконавчого комітету Вишківської, відповідно до якого станом на 01.10.2025 року у відповідача встановлена переплата орендної плати з юридичних осіб в сумі 2 784, 15 грн. Вказана інформація, на думку відповідача, підтверджується витягом з інформаційно-комунікаційної системи ДПС щодо стану розрахунків платника з бюджетом за формою J1400207 за період з 01.01.2025 року по 01.10.2025 року, відповідно до якого у відповідача немає заборгованості по розрахунках із бюджетом, натомість є переплата в розмірі 5 748, 71 грн, з яких переплата з орендної плати юридичних осіб складає - 2 784, 15 грн.
Щодо висновку місцевого суду про обгрунтованість позовних вимог про стягнення заборгованості з орендної плати за землю у розмірі 187 584, 16 грн, апеляційний господарський суд зазначає наступне.
Згідно зі статтею 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. Плата за землю - це загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України
Земельним податком є обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендною платою за земельні ділянки державної і комунальної власності є обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункти 14.1.72, 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК України).
У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положеннями ч. 1 ст. 21 Закону України “Про оренду землі” визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.
Отже, підставою для нарахування орендної плати за 2022-2023 роки є договір укладений між сторонами 17.11.2009 із внесеними змінами додатковою угодою від 19.02.2018.
Відповідно до п. 289.1 статті 289 ПК України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства.
Оскільки колегією суддів встановлено, що при здійсненні розрахунку заборгованості з орендної плати за 2022-2023 роки селищною радою безпідставно застосовано ставку орендної плати у розмірі 10 % замість ставки у розмірі 3 %, визначеної додатковою угодою від 19.02.2018 до договору оренди землі, такий розрахунок не може вважатися належним і допустимим доказом розміру заявленої до стягнення заборгованості та не може бути покладений в основу судового рішення.
Відтак, для розрахунку орендної плати за 2022-2023 роки потрібно застосовувати ставку у розмірі 3 % від нормативно грошової оцінки земельної ділянки.
На підставі наведеного колегія суддів здійснила власний розрахунок розміру орендної плати та перевірила правильність встановлення наявності/ відсутності заборгованості відповідача.
Так, застосовуючи ставку 3 % до нормативної грошової оцінки земельної ділянки у 2022 році - 1 200 950, 95 грн, річний розмір орендної плати становив 36 028, 53 грн, а щомісячний 3 002, 37 грн (1 200 950, 95 х 3 % = 36 028, 53/ 12 = 3 002, 37 грн). Отже, за 2022 рік відповідач повинен був сплатити орендну плату у розмірі 36 028, 53 грн.
Відповідачем у 2022 році фактично сплачено на рахунок позивача загальну суму орендної плати у розмірі 81 320, 00 грн, що підтверджується наявними у матеріалах справи платіжними інструкціями, зокрема:
- від 21.01.2022 на суму 2 970, 00 грн;
- від 22.02.2022 на суму 7 500, 00 грн;
- від 25.03.2022 № 4 на суму 7 050, 00 грн;
- від 27.04.2022 № 12 на суму 7 050, 00 грн;
- від 24.05.2022 № 18 на суму 3 900, 00 грн;
- від 24.05.2022 № 19 на суму 3 150, 00 грн;
- від 23.06.2022 № 26 на суму 7 100, 00 грн;
- від 27.07.2022 № 41 на суму 7 100, 00 грн;
- від 29.08.2022 № 48 на суму 7 100, 00 грн;
- від 26.09.2022 № 56 на суму 7 100, 00 грн;
- від 27.10.2022 № 62 на суму 7 100, 00 грн;
- від 17.11.2022 № 72 на суму 7 100, 00 грн;
- від 18.12.2022 № 81 на суму 7 100, 00 грн.
Таким чином, за результатами сплати орендної плати за 2022 рік у відповідача утворилася переплата у розмірі 45 291, 47 грн.
Застосовуючи ставку 3 % до нормативної грошової оцінки земельної ділянки у 2023 році - 1 381 064, 82 грн, річний розмір орендної плати становив 41 431, 95 грн, а щомісячний 3 452, 66 грн (1 381 064, 82 грн х 3 % = 41 431, 95/ 12 = 3 452, 66 грн). 
Разом з тим колегія суддів враховує, що застосування ставки 3 % у 2023 році підлягає лише до 30.11.2023, оскільки 30.11.2023 між сторонами було укладено новий договір оренди землі № 184, зі ставкою 10 %.
Таким чином, за період січень-листопад 2023 року (11 місяців) розмір нарахованої орендної плати становив 37 979, 28 грн.
Відповідно до умов нового договору оренди землі від 30.11.2023 № 184, сторони погодили ставку орендної плати у розмірі 10 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.
Застосовуючи ставку 10 % до нормативної грошової оцінки земельної ділянки у 2023 році - 1 381 064, 82 грн, платіж за один місяць становив 11 508, 88 грн.
Отже, загальна сума орендної плати, яку відповідач повинен був сплатити за 2023 рік становить 49 488, 15 грн.
Відповідач у 2023 році на рахунок позивача сплатив суму орендної плати у загальному розмірі 15 200, 00 грн, що підтверджується платіжними інструкціями від 23.01.2023 № 87 на суму 7 100, 00 грн та від 22.02.2023 № 96 на суму 8 100, 00 грн.
З урахуванням переплати за 2022 рік у розмірі 45 291, 47 грн, за результатами 2023 року у відповідача залишилася переплата у розмірі 11 003, 22 грн.
Застосовуючи ставку 10 % до нормативно грошової оцінки земельної ділянки у 2024 році - 1 146 480, 60 грн, річний розмір орендної плати становив 114 648, 06 грн, а щомісячний 9 554, 00 грн (1 146 480, 60 грн х 10 % = 114 648, 06/12 = 9 554, 00 грн).
Відповідачем у 2024 році на рахунок позивача фактично сплачено суму орендної плати у загальну розмірі 104 465, 00 грн, що підтверджується наявними у матеріалах справи платіжними інструкціями, зокрема:
- від 25.02.2024 № 15 на суму 9 555, 00 грн;
- від 15.03.2024 № 30 на суму 7 951, 00 грн;
- від 29.03.2024 № 32 на суму 1 000, 00 грн;
- від 26.04.2024 № 39 на суму 9 555, 00 грн;
- від 15.05.2026 № 46 на суму 9 555, 00 грн;
- від 13.06.2026 № 51 на суму 9 555, 00 грн;
- від 30.07.2026 № 75 на суму 9 555, 00 грн;
- від 26.08.2024 № 87 на суму 9 555, 00 грн;
- від 25.09.2024 № 103 на суму 9 555, 00 грн;
- від 22.10.2024 № 114 на суму 9 555, 00 грн;
- від 14.11.2024 № 126 на суму 9 555, 00 грн;
- від 19.12.2024 № 139 на суму 9 555, 00 грн.
З урахуванням переплати за попередній рік у розмірі 11 003, 22 грн, за результатами 2024 року у відповідача залишилася переплата у розмірі 820, 16 грн.
Застосовуючи ставку 10 % до нормативної грошової оцінки земельної ділянки у 2025 році - 1 283 541, 07 грн, річний розмір орендної плати становив 128 354, 11, а щомісячний 10 696, 18 грн (1 283 541, 07 грн х 10 % = 128 354, 11/12 = 10 696, 18 грн).
Отже, за період січень-червень 2025 року (6 місяців) сума орендної плати становила 64 177, 08 грн.
Відповідачем у 2025 році (за січень-червень) на рахунок позивача фактично сплачено загальну суму орендної плати у розмірі 73 795,87 грн, що підтверджується наявними у матеріалах справи платіжними інструкціями, зокрема:
- від 15.01.2025 № 7 на суму 9 555, 00 грн;
- від 27.02.2025 № 22 на суму 9 555, 00 грн;
- від 20.03.2025 № 33 на суму 1 180, 87 грн;
- від 28.03.2025 № 37 на суму 10 701, 00 грн;
- від 14.04.2025 № 45 на суму 10 701, 00 грн;
- від 29.05.2026 № 57 на суму 10 701, 00 грн;
- від 30.06.2025 № 72 на суму 10 701, 00 грн;
- від 14.07.2025 № 79 на суму 10 701, 00 грн.
З урахуванням переплати за 2024 рік у розмірі 820, 26 грн, за результатами 6 місяців 2025 року у відповідача утворилася переплата у розмірі 10 439, 05 грн.
Таким чином, з урахуванням проведеного розрахунку, колегія суддів дійшла висновку, що станом на момент звернення позивача до суду у відповідача відсутня заборгованість зі сплати орендної плати, натомість станом на 01.07.2025 наявна переплата у загальному розмірі 10 439, 05 грн.
Враховуючи вказані норми права, правові позиції Верховного Суду та встановлені у цій справі обставини, апеляційний господарський суд приходить до висновку про те, що місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог Вишківської селищної ради щодо стягнення із Товариства з обмеженою відповідальністю “Італіан Клотінг Факторі” заборгованості з орендної плати у розмірі 187 594, 16 грн.
За змістом ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Враховуючи вищенаведене, в ході здійснення апеляційного провадження у цій справі доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі знайшли своє підтвердження та є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення і прийняття нового, яким у задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі. 
Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
Статтею 277 ГПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Підсумовуючи усе вищенаведене, Західний апеляційний господарський суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення апеляційної скарги ТзОВ “Італіан Клотінг Факторі” та скасування рішення Господарського суду Закарпатської області від 27.01.2026 у справі № 907/1252/25 з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Судові витрати.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір сплачений відповідачем за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на позивача.

Керуючись, ст. ст. 86, 129, 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд, 

постановив:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Італіан Клотінг Факторі” від 13.02.2026 задоволити.
2. Рішення Господарського суду Закарпатської області від 27.01.2026 у справі № 914/1252/25 скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
3. Стягнути із Вишківської селищної ради (90454, Закарпатська область, Хустський район, селище Вишково, площа Центральна, 1; код ЄДРПОУ 04349113) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Італіан Клотінг Факторі” (90454, Закарпатська область, Хустський район, селище Вишково, вулиця Порт, 3; код ЄДРПОУ 31251918) 3 376, 15 грн судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.
4. Доручити Господарському суду Закарпатської області видати наказ.
5. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду згідно зі ст. ст. 286-289 ГПК України. 

Повний текст постанови складено 28 травня 2026 року.

Головуючий суддя	Манюк П.Т.	
  	 	
Суддя	Кравчук Н.М.	
  	 	
Суддя	Рим Т.Я.