ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1352/26 Справа № 202/8292/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Кухтін Г. О. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

30 квітня 2026 року м. Дніпро
Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвоката Кузьменко В.В. на постанову Індустріального районного суду міста Дніпра від 03 березня 2026 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік,та стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 665,60 грн., 

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Індустріального районного суду міста Дніпра від 03 березня 2026 року водій ОСОБА_1 17.08.2025 року о 14 годині 32 хвилини за адресою: м. Дніпро, пр-т Слобожанський, 128 керував транспортним засобом Jaguar F-Pace з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, підвищена жвавість, поведінка, що не відповідає обстановці, від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку, в спеціальному закладі лікаря нарколога, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі адвокат Кузьменко В.В. просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови зазначивши, що постанова Індустріального районного суду міста Дніпра від 03.03.2026 року була доставлена на електронну пошту представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - адвоката Кузьменко В.В. та до підсистеми «Електронний суд» тільки 24.03.2026 року о 00:26 год., що підтверджується скріншотами з електронної пошти та скріншотами з підсистеми «Електронний суд», тобто поза межами 10 денного строку для оскарження. 
По суті просить постанову Індустріального районного суду міста Дніпра від 03 березня 2026 року скасувати та закрити провадження по справі.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги захисник посилається на те, що судом першої інстанції не досліджено належним чином відеозапис №472506 з нагрудної камери працівника поліції: інспектора Кислова М.Д., зроблений о 14.33 годині 17.08.2025 року, яким був зупинений ОСОБА_1 за перевищення швидкості. Відповідно до відеозапису, при з`ясуванні підстав зупинки ОСОБА_1 інспектор, не пояснюючи об`єднує протоколи про адміністративне правопорушення: за перевищення швидкості та керування без відповідних документів (хоча вони в нього були наявні) і складає протокол про вчинення адміністративного правопорушення за ст.126 КУпАП (керування транспортним засобом особою, яка не має відповідних документів). ОСОБА_1 під його особистий підпис о 14.53 годині була вручена копія постанови про адміністративне правопорушення серії ЕНА №5505953, вчинене 17.08.2025 року о 14:32 год., передбачене ст.126 КУпАП, за адресою: м. Дніпро, вул. Володимирська, буд.1. Одночасно йому було повідомлено, що він перебуває у розшуку ТЦК та СП і йому забороняється рух до приїзду представників ТЦК та СП. При спробі пояснити інспектору, що ОСОБА_1 вирішить це питання про порушення особисто в ТЦК та СП, інспектор повідомляє його, що він зараз вбачає у ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння і розповідає процедуру направлення на огляд. О 14.57 годині у зв`язку із дзвінком інспектору на його мобільний телефон відеозапис нагрудної камери інспектора зупиняється та вмикається о 15.06 годині. В цей час ОСОБА_1 залишає своє авто на узбіччі і йде пішки додому. О 15.10 годині автомобіль з узбіччя забрала дружина ОСОБА_1 . Ніякого направлення на проходження огляду на стан сп`яніння інспектором складено та вручено ОСОБА_1 не було. О 15:33 год. інспектором поліції без участі водія та свідків було складено протокол серії ЕПР1 №425884 від 17.08.2025 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. Тобто з незрозумілих підстав на ОСОБА_1 одночасно о 14.30 годині складено два протоколи про вчинення адміністративних правопорушень за ч.1 ст.130 КУпАП за адресою: проспект Слобожанський,128 (без його участі та участі свідків) та за ст.126 КУпАП за адресою: вул.Володимирська, 1 (за наявними документами у водія). Зазначає, що як вбачається з відеозапису з нагрудної камери поліцейського, яке долучено до матеріалів справи, воно не містить відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного або наркотичного сп`яніння та складення протоколу працівниками поліції у присутності двох свідків у разі такої відмови. Вказані обставини не були належним чином оцінені судом першої інстанції, тому вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню. 
Особа, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисник Луковенко А.А., з яким було укладено договір про надання правової допомоги 22 квітня 2026 року, у судове засідання не з`явилися, були належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи, від захисника надійшло клопотання про розгляд справи за їх відсутності, у зв`язку з чим апеляційний перегляд здійснено за відсутності вказаних осіб.
Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи та заявлене клопотання про поновлення пропущеного строку, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на оскарження постанови, дійшов наступного висновку. 
Апеляційним судом встановлено, що оскаржувана постанова винесена 03 березня 2026 року за відсутності учасників справи. З матеріалів справи слідує, що апеляційна скарга подана до суду першої інстанції 28 березня 2026 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження. Разом з тим, враховуючи, що справу було розглянуто за відсутності сторін, матеріали справи не містять жодної інформації стосовно направлення у строк, передбачений вимогами ст.285 КУпАП, тобто протягом трьох днів, копії повного тексту постанови суду 1-ої інстанції ОСОБА_1 , а також вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України стосовно забезпечення апеляційного оскарження рішення суду та позицію колегії суддів Третьої судової палати Верховного Суду, яка викладена у постанові суду від 11 вересня 2019 року при розгляді справи №130/2448/16-к, відповідно до якої без повного тексту судового рішення особа позбавлена можливості надати належне обґрунтування апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин.
Згідно ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти законне вмотивоване рішення.
Крім того, п.24 постанови Пленуму ВСУ №14 від 23.12.2005р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті (Із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 р.)» звертає увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.
Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції належним чином не проаналізував наявні в справі докази та передчасно прийшов до висновку про винуватість останнього.
Крім того, суд першої інстанції визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в своїй постанові жодним чином не мотивував своє рішення із посиланням на докази по справі, які судом було безпосередньо досліджено, натомість формально зазначено, що вина ОСОБА_1 підтверджується матеріалами справи, без надання оцінки кожному доказу по справі з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів – з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення.
А тому, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції було застосовано спрощений підхід до судового розгляду даної справи про адміністративне правопорушення, без з`ясування всіх обставин, перелічених у статтях 247 і 280 КУпАП, у зв`язку із чим постанова суду першої інстанції про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП підлягає скасуванню.
Так, згідно із ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ч. 6 ст. 266 КУпАП, направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Згідно із ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Вказані положення закону конкретизовані у Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженому Постановою КМУ від 17.12.2008 р. № 1103.
Згідно із п. 2 вказаного Порядку, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.
Положеннями пунктів 2 - 4 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом спільним наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015, встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, якими вважаються: для стану алкогольного сп`яніння - запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці; для стану наркотичного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота), звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло, сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови, почервоніння обличчя або неприродна блідість.
З наведеного вбачається, що єдиною передбаченою законом підставою для проведення медичного огляду водія на стан сп`яніння є наявність достатніх підстав вважати, що останній перебуває у такому стані, а саме виявлення в нього одної чи декількох вищезазначених нормативно встановлених ознак.
Виходячи з даних протоколу про адміністративне правопорушення, в ньому зазначено, що ОСОБА_1 має ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, підвищена жвавість, поведінка, що не відповідає обстановці.
Разом із тим, з наявного відеозапису вбачається, що працівниками поліції не вчинялися будь — які дії, спрямовані на виявлення у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, зокрема не здійснювався огляд його очей, перевірка реакції зіниць на зміну умов освітлення тощо. Поведінка останнього під час спілкування також не дає підстав для висновку про будь-яку її неадекватність, невідповідність обстановці або вихід іншим шляхом за межі звичайної.
З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при направленні ОСОБА_1 для проходження огляду поліцейськими було допущено істотні порушення вимог закону, а саме висунуто пропозицію пройти огляд за відсутності підстав для цього, передбачених законом, у зв`язку із чим відмову водія від проходження такого огляду не можна вважати порушенням вимог п. 2.5. ПДР, а отже вона не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Крім того, відповідно до п. 12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України № 1452/735 від 09.11.2015, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
У відповідності до п. 8 Інструкції, форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.
Суд звертає увагу на те, що в матеріалах провадження на підтвердження доводів апелянта у цій частині відсутнє письмове направлення ОСОБА_1 для проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі передбаченого положеннями ст. 266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №1452/735 від 09.11.2015 року.
Суд апеляційної інстанції вважає, що вищезазначені порушення, допущені працівниками поліції при складанні протоколу, є істотними, та приходить до висновку про те, що за їх наявності оскаржувана постанова суду не може залишатися в силі та підлягає скасуванню, у зв`язку із чим не вважає за доцільне вдаватися до детального аналізу інших доводів апелянта.
Апеляційним переглядом встановлено, що справу суд першої інстанції розглянув з порушенням вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП. Докази, наявні у справі, у відповідності з вимогами ст. 252 КУпАП належним чином перевірені не були, внаслідок чого суд першої інстанції зробив необґрунтований висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп /2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі і на закріпленій в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.
У своєму рішенні по справі «Аллене де Рібемон проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.
Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, апеляційний суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не підтверджена допустимими та достовірними доказами.
З урахуванням наведеного, апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу даного адміністративного правопорушення в діях останнього. 

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити захиснику особи, що притягується до адміністративної відповідальності,  ОСОБА_1 - адвокату Кузьменко В.В.строк на апеляційне оскарження постанови Індустріального районного суду міста Дніпра від 03 березня 2026 року.
Апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності,  ОСОБА_1 - адвоката Кузьменко В.В.— задовольнити.
Постанову Індустріального районного суду міста Дніпра від 03 березня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП — скасувати.
Винести нову постанову, якою на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського
апеляційного суду      С.І.Крот