Справа №: 671/1618/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2026 року  м.Волочиськ

Волочиський районний суд Хмельницької області в складі:
головуючого судді Ніколової С.В.,
з участю секретаря судового засідання Хрупайло Т.В., 
позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 ,
представників відповідача ТОВ “Волочиськ-агро” Чоп`яка В.М., Федючка В.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю “Волочиськ-агро”, Волочиської міської ради Хмельницької області про визнання недійсними свідоцтв про право власності на майнові паї, свідоцтв про право власності на нерухоме майно, рішення загальних зборів співвласників майна, 

встановив:

В серпні 2025 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ТОВ “Волочиськ-агро”, в якому просив визнати недійсними: - свідоцтво серії ХМВЛ №018896 про право власності на майновий пай члена КСП “Полісся”, видане 01 вересня 2011 року Яхновецькою сільською радою Волочиського району Хмельницької області на ім`я ТОВ “Волочиськ-агро”; - свідоцтво серії ХМВЛ №029572 про право власності на майновий пай члена КСП “Полісся”, видане 21 травня 2012 року Яхновецькою сільською радою Волочиського району Хмельницької області на ім`я ТОВ “Волочиськ-агро”; - свідоцтво серії ХМВЛ №029573 про право власності на майновий пай члена КСП “Полісся”, видане 21 травня 2012 року Яхновецькою сільською радою Волочиського району Хмельницької області на ім`я ТОВ “Волочиськ-агро”; - рішення загальних зборів співвласників майна реорганізованого КСП “Полісся”, оформлені протоколом №1 від 21 травня 2012 року; - свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 , видане Яхновецькою сільською радою Волочиського району Хмельницької області 23 грудня 2012 року на підставі рішення виконкому Яхновецької сільської ради від 27.11.2012 року № 8; - свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_2 , видане Яхновецькою сільською радою Волочиського району Хмельницької області 23 грудня 2012 року на підставі рішення виконкому Яхновецької сільської ради від 27.11.2012 року № 9. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказував, що 23 травня 2024 року на його ім`я було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_3 , а саме: - на право власності на майновий сертифікат члена КСП “Полісся”, село Яхнівці, в розмірі 1431,00 грн., що належав померлій на підставі дублікату свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП (майновий сертифікат) серії ХМВЛ №001931; - на право власності на майновий сертифікат члена КСП “Полісся”, село Яхнівці, в розмірі 5605,00 грн., що належав ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем якого була його дружина ОСОБА_3 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав, на підставі дублікату свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП (майновий сертифікат) серії ХМВЛ №001930. Вказував, що після отримання вказаного свідоцтва про право на спадщину, ним було виявлено, що 21 травня 2012 року проведені загальні збори співвласників майна реорганізованого КСП “Полісся” за участю співвласників – ТОВ “Волочиськ-агро”, як власника 99,4795% вартості пайового фонду реорганізованого підприємства або 2224672 грн., а також ОСОБА_5 , як власника 0,099% вартості пайового фонду реорганізованого підприємства або 2 214 грн. На вказаних загальних зборах було прийнято наступні рішення: - виділити майно реорганізованого КСП “Полісся” в натурі співвласникам майна відповідно до виданих їм свідоцтв про право власності на майновий пай згідно поданих заяв, а саме: - ТОВ “Волочиськ-агро” виділити у власність (в натурі) майно на загальну суму – 2120574 грн., яке визначене у Додатку №1, який є невід`ємним додатком до даного протоколу; - ОСОБА_5 виділити у власність (в натурі) зварочний апарат вартістю – 869 грн.; - виділити майно реорганізованого КСП “Полісся” співвласникам майна КСП “Полісся” на загальну номінальну суму 9427 грн. або 0,4215%, які з різних причин не прийняли жодного рішення щодо розпорядження належними їм майновими правами, а саме: склад мінеральних добрив вартістю 11707 грн. Вказані рішення були оформлені протоколом №1 загальних зборів співвласників майна реорганізованого КСП “Полісся” від 21 травня 2012 року. Згідно з цим протоколом, ТОВ “Волочиськ-агро” брало участь у загальних зборах на підставі майнових сертифікатів ХМВЛ №029573 від 21.05.2012 року та ХМВЛ №029572 від 21.05.2012 року, які були видані взамін і на підставі свідоцтва ХМВЛ №018896 від 01.09.2011 року. На підставі даного протоколу загальних зборів, акту приймання-передачі майна пайового фонду КСП “Полісся” №1 та виготовлених ТОВ “Волочиськ-агро” технічних паспортів на нежитлові будівлі, корівники по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , виконком Яхновецької сільської ради 27 листопада 2012 року прийняв рішення № 8 та № 9. На підставі рішення виконкому №8 від 27.11.2012 року Яхновецькою сільською радою 23 грудня 2012 року було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 , згідно якого власником нежитлової будівлі, корівника, площею 3045,9 кв.м, по АДРЕСА_1 , є ТОВ “Волочиськ-агро”. На підставі рішення виконкому №9 від 27.11.2012 року Яхновецькою сільською радою 23 грудня 2012 року було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_2 , згідно якого власником нежитлової будівлі, корівника, площею 5108,2 кв.м, по АДРЕСА_2 , є ТОВ “Волочиськ-агро”. Позивач вказував, що свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП (майнові сертифікати) ХМВЛ №018896 від 01.09.2011 року, серія ХМВЛ №029573 від 21.05.2012 року та ХМВЛ №029572 від 21.05.2012 року ТОВ “Волочиськ-агро” були видані неправомірно, а тому такі свідоцтва, рішення загальних зборів співвласників майна реорганізованого КСП “Полісся”, оформлені протоколом №1 від 21 травня 2012 року, та свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 , є недійсними. Також, позивач вважав, що первинні співласники майнового фонду КСП мали переважне право на придбання майна, проте збори співвласників КСП “Полісся” не проводились, заяв про продаж свого майна в КСП “Полісся” на момент розпаювання вони не подавали, тому ТОВ “Волочиськ-агро” не мало переважного права на купівлю часток у праві спільної часткової власності. Зазначав, що Яхновецька сільська рада Хмельницької області, правонаступником якої є Волочиська міська рада, видаючи оспорюване свідоцтво серії ХМВЛ №018896, не перевірила достовірність договорів купівлі-продажу, не дотрималася норм цивільного законодавства, порушила порядок видачі цього правовстановлюючого документу, що є наслідком недійсності свідоцтва. Позивач вважав, що недійсними є також свідоцтва серії НОМЕР_3 та серії НОМЕР_4 , що видані 21.05.2012 року взамін і на підставі свідоцтва серії НОМЕР_5 від 01.09.2011 року. Крім того, позивач зазначав, що інші співвласники майна на збори не запрошувалися і присутніми не були, тому збори спілки співвласників майна проведено з порушення порядку, встановленого для їх проведення. Вказував, що у зв`язку із недійсністю свідоцтв серії ХМВЛ №029572 та серії ХМВЛ №029573, ТОВ “Волочиськ-агро” не мало права брати участі в голосуванні на загальних зборах співвласників майна реорганізованого КПС “Полісся”, які відбулися 21.05.2012 року, тому, рішення загальних зборів співвласників майна реорганізованого КСП “Полісся”, оформлені протоколом №1 від 21 травня 2012 року, є недійсними. Вказував, що Яхновецька сільська рада порушила порядок видачі оспорюваних свідоцтв про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 . Позивач зазначав, що оспорюваними свідоцтвами та рішенням загальних зборів порушуються його майнові права як співвласника майна реорганізованого КСП “Полісся”, які йому належать з 30 березня 2009 року - з моменту відкриття спадщини. Внаслідок видачі свідоцтв про право власності та проведення без відома позивача 21 травня 2012 року загальних зборів співвласників майна реорганізованого КСП “Полісся”, на яких були прийняті оспорювані рішення, він, позивач позбавлений можливості реалізувати свої майнові права шляхом виділу йому у власність його частки реорганізованого майна КСП “Полісся”, оскільки усе придатне до використання майно передано у власність двох співвласників, один з яких – ТОВ “Волочиськ-агро”, набув право власності на майновий пай незаконно. 
Ухвалою Волочиського районного суду від 15 жовтня 2025 року за заявою позивача до участі у справі було залучено співвідповідача - Волочиську міську раду Хмельницької області. 
В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали. Представник позивача вказував, що позивач до 23.05.2024 року не оформив свої спадкові права на майнові паї члена КСП “Полісся”, оскільки він не був єдиним спадкоємцем. Позивач в судовому засіданні вказав, що він дізнався про своє порушене право лише після отримання свідоцтва про право на спадщину. 
Представники відповідача ТОВ “Волочиськ-агро” в судовому засіданні проти позову заперечили, просили відмовити в задоволенні позовних вимог. У відзивах на позов посилалися на те, що дублікати свідоцтва про право власності на майновий пай видані неуповноваженою на те особою - старостою с. Яхнівці, а не головою Волочиської міської ради, тому такі є недійсними (нікчемними) й не можуть створювати відповідні права і обов`язки, в тому числі і на підтвердження факту належності спадкодавцям позивача майнового паю члена КСП. Також вказували, що свідоцтво про право на спадщину видане позивачеві з порушенням Порядку вчинення нотаріальних дій, тому таке є протиправним і не може враховуватись судом при розгляді спору. Вважають, що позивач при зверненні до суду із позовом не надав суду доказів наявності у нього права власності на майновий пай, за захистом якого він звернувся, а частина із доказів доданих до позову є неналежними і недопустими доказами, оскільки не підтверджують наявності у спадкодавців позивача спірного права та оформлені неуповноваженими на те особами із порушенням норм чинного законодавства. Зазначають, що позивач отримав спадщину на майнові паї 30 березня 2009 року та з цього часу мав можливість набути всіх прав на майновий пай й реалізувати свої права, як власника, зокрема шляхом реалізації свого переважного права на викуп свідоцтв на майновий пай у інших співвласників КСП, чи прийняття участі у зборах співвласників КСП. Однак, станом на 21 травня 2012 року позивач не оформив належним чином успадковані права, не вжив заходів для оформлення спадкових прав, у зв`язку із чим він не міг приймати участі у зборах співвласників майнових сертифікатів, а тому його права на участь у цих зборах не могли бути порушені відповідачем. Не вжиття позивачем заходів щодо оформлення успадкованого права на майнові сертифікати членів КСП протягом сімнадцяти років може вказувати на порушення принципу добросовісності, порушення сумлінності й чесності у поведінці позивача. Вказують, що позивач не був учасником зборів співвласників майна реорганізованого КСП та не вживав жодних заходів, щоб бути внесеним до списку співвласників і приймати участь у зборах співвласників й брати участь у прийняті рішень, а тому він не є суб`єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Зазначають, що визнання недійсним рішення зборів співвласників майна реорганізованого КСП не може вплинути на поновлення прав позивача, оскільки за умови визнання недійсним такого рішення, і призначення повторного розгляду питання про виділення майна у натурі, та участі позивача у голосуванні, результати голосування залишаться незмінними, адже позивачу належить лише 0,314612 (0,063997+0,250615)% частки у майні що підлягало розпаюванню, у той час коли відповідачу належало 99,4795%, а тому прийняття участі у зборах співвласників не могло вплинути на результати голосування та прийняті рішення. Також вказують, що видача оскаржуваних свідоцтв на майновий пай члена КСП не зачіпає прав позивача, оскільки у випадку скасування зазначених свідоцтв, частка чи розмір майнового паю позивача не зміниться, і він не зможе претендувати на більшу частку у спільному майні ніж та, яка можливо була ним успадкована. З тих же підстав визнання недійсними оскаржуваних свідоцтв про право власності не вплине на обсяг прав позивача, оскільки при вирішенні питання про розподіл майна у натурі (велика частина з якого за 23 роки вже не зберіглась) доля голосів належна позивачеві (0,314612 відсотка) не може вплинути на результати голосування. Вважають, що задоволення позовних вимог не може призвести до реального поновлення прав позивача, а тому обраний позивачем спосіб захисту прав є неефективним. Просять врахувати, що станом на 21 травня 2012 року було наявне нерухоме майно, а саме: склад мінеральних добрив вартістю – 11707 грн., за рахунок якого позивач міг реалізувати свої майнові права. Договорів про спільне володіння, користування і розпорядження майном не укладалось, а тому рекомендації №315 до спірних правовідносин застосовуватись не можуть. На час укладення угод про відчуження майнових паїв іншими співвласниками із відповідачем та на час розгляду справи позивач так і не оформив своїх прав на майновий пай, оскільки до цього часу не отримав свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП. Вважають недоведеними доводи позивача, що при прийнятті рішення оформленого протоколом №1 загальних зборів співвласників майна реорганізованого КСП, крім тих співвласників які були присутні на зборах, інші співвласники не запрошувались і було порушено порядок, встановлений для їх проведення. Відповідач заявив про пропуск позивачем строку позовної давності та просить суд застосувати наслідки спливу строку позовної давності. Просить врахувати те, що матеріали іншої цивільної справи №2203/1958/20212 свідчать, що позивач був ознайомлений із оскаржуваними свідоцтвами та протоколом співвласників щонайменше із 01 листопада 2012 року та спростовують його твердження, що він дізнався про своє порушене право лише після отримання свідоцтва про право власності на спадщину (23 травня 2024 року). 
Представник відповідача Волочиської міської ради Хмельницької області в судове засідання не з`явився, відзиву на позов не подав.
Заслухавши учасників справи, вивчивши та дослідивши докази у справі, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.
Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження позивача про порушення було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
В силу ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
Право на звернення до суду гарантується чинним законодавством і може бути реалізоване, зокрема, коли особа вважає, що її право порушується, не визнається або оспорюється. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права чи інтереси цієї особи, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Встановлено, що 26.01.1993 року проведно загальні збори колгоспу “Полісся”, на яких прийнято ряд рішень про створення КСП на базі колгоспу, в тому числі про пайовий фонд членів господарства та вирішено ряд інших організаційних питань. 20 лютого 2001 року та 10 квітня 2001 року проведено збори співвласників КСП “Полісся” та затверджено результати інвентаризації реформованого КСП в частині майна, що знаходиться в колективній власності, структуру та розмір пайового фонду, перелік майна пайового фонду, списки осіб, які мають право на частку розпайованого колективного майна. В списках померлих власників зазначений ОСОБА_4 (№71), а в списках власників під № 262 зазначена ОСОБА_3 . 
Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , після його смерті спадкоємцем була ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
21 травня 2012 року були проведені загальні збори співвласників майна реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства “Полісся” за участю співвласників – ТОВ “Волочиськ-агро” (власник 99,4795% вартості пайового фонду реорганізованого підприємства або 2224672 грн.), а також ОСОБА_5 (власник 0,099% вартості пайового фонду реорганізованого підприємства або 214 грн.). На даних загальних зборах було прийнято наступні рішення: 1) виділити майно реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства “Полісся” в натурі співвласникам майна відповідно до виданих їм свідоцтв про право власності на майновий пай згідно поданих заяв, а саме: 1. ТОВ “Волочиськ-агро” виділити у власність (в натурі) майно, на загальну суму – 2120574 грн., яке визначене у Додатку №1, який є невід`ємним додатком до даного протоколу. 2. ОСОБА_5 – виділити у власність (в натурі) – зварочний апарат вартістю – 869 грн.; 2) виділити майно реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства “Полісся” співвласникам майна колективного сільськогосподарського підприємства “Полісся”, на загальну номінальну суму – 9427 грн. або 0,4215%, які з різних причин не прийняли жодного рішення щодо розпорядження належними їм майновими правами, а саме: склад мінеральних добрив вартістю – 11707 грн. 
Зазначені рішення оформлені протоколом №1 загальних зборів співвласників майна реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства “Полісся” від 21 травня 2012 року. Згідно з цим протоколом, ТОВ “Волочиськ-агро” брало участь у загальних зборах на підставі майнових сертифікатів серія ХМВЛ №029573 від 21.05.2012 року та ХМВЛ №029572 від 21.05.2012 року, які були видані взамін і на підставі свідоцтва серії НОМЕР_5 від 01.09.2011 року. 
27 листопада 2012 року на підставі даного протоколу загальних зборів, акту приймання-передачі майна пайового фонду колективного сільськогосподарського підприємства “Полісся” №1 та виготовлених ТОВ “Волочиськ-агро” технічних паспортів на нежитлові будівлі, корівники по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , виконкомом Яхновецької сільської ради було прийнято рішення №8 та №9. 
23 грудня 2012 року на підставі рішення виконкому Яхновецької сільської ради №8 від 27.11.2012 року Яхновецькою сільською радою було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 , згідно з яким власником нежитлової будівлі, корівника, площею 3045,9 кв.м, по АДРЕСА_1 , є ТОВ “Волочиськ-агро”. 
На підставі рішення виконкому Яхновецької сільської ради №9 від 27.11.2012 року Яхновецькою сільською радою 23 грудня 2012 року було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_2 , згідно з яким власником нежитлової будівлі, корівника, площею 5108,2 кв.м, по АДРЕСА_2 , є ТОВ “Волочиськ-агро”. 
23 травня 2024 року державним нотаріусом на ім`я позивача ОСОБА_1 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме на спадщину, яка складалась, зокрема, з: - права власності на майновий сертифікат члена КСП “Полісся”, місцезнаходження: Хмельницька область, Волочиський район, село Яхнівці, в розмірі 1431,00 грн., що належав померлій на підставі дублікату свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ХМВЛ №001931, виданого старостою села Яхнівці Шевчук Л.О.; - права власності на майновий сертифікат члена КСП “Полісся”, місцезнаходження: Хмельницька область, Волочиський район, село Яхнівці, в розмірі 5605,00 грн., що належав ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем якого була його дружина ОСОБА_3 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав, на підставі дублікату свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ХМВЛ №001930, виданого старостою села Яхнівці Шевчук Л.О. 
Також встановлено, що 04 березня 2025 року старостою Яхновецького старостинського округу Волочиської міської ради Шевчук Л.О. позивачу було видано свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) КСП “Полісся” серії ХМВЛ №029190 на загальну вартість 7036 грн., або 0,314612 відсотків.
Необхідність визнання недійсними оспорюваних свідоцтв та рішення загальних зборів позивач обґрунтовував порушенням своїх майнових прав як співвласника майна реорганізованого КСП “Полісся”. Вказував, що внаслідок безпідставної видачі свідоцтв про право власності та проведення без його відома 21 травня 2012 року загальних зборів співвласників майна реорганізованого КСП “Полісся”, на яких були прийняті оспорювані рішення, він позбавлений можливості реалізувати свої майнові права шляхом виділу йому у власність його частки реорганізованого майна КСП “Полісся”. 
Вирішуючи даний спір, суд враховує, що питання щодо виділення в натурі частки в майні колективного сільськогосподарського підприємства врегульовано, зокрема Законом України від 14 лютого 1992 року “Про колективне сільськогосподарське підприємство”, Указом Президента України від 29 січня 2001 року № 62/2009 “Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки”, постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 року № 177 “Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки”, Порядком розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, затвердженим наказом Міністерства аграрної політики України від 14 березня 2001 року № 62 (далі – Порядок), який втратив чинність 24 травня 2013 року на підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства від 11 квітня 2013 року № 253, та Рекомендаціями щодо порядку здійснення права спільної часткової власності власниками майнових паїв колишніх колективних сільськогосподарських підприємств, затвердженими наказом Міністерства аграрної політики України від 20 травня 2008 року № 315 (далі - Рекомендації).
У статті 7 Закону України “Про колективне сільськогосподарське підприємство” вказано, що майно у підприємстві належить на праві спільної часткової власності його членам. Суб`єктом права власності у підприємстві є підприємство як юридична особа, а його члени – в частині майна, яке вони одержують при виході з підприємства.
Відповідно до ч. 2 ст. 8 даного Закону право колективної власності здійснюють загальні збори членів підприємства, збори уповноважених або створений ними орган управління підприємства, якому передано окремі функції по господарському управлінню колективним майном.
За змістом статті 9 вказаного Закону до пайового фонду майна членів підприємства включається вартість основних виробничих і оборотних фондів, створених за рахунок діяльності підприємства, цінні папери, акції, гроші та відповідна частка від участі в діяльності інших підприємств і організацій. Уточнення складу і вартості пайового фонду майна членів підприємств, у тому числі реорганізованих, проводиться за методикою, що затверджується Кабінетом Міністрів України.
Право членів підприємства на пайовий фонд майна залежить від їх трудового внеску. Пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві.
У разі виходу з підприємства його члени мають право на пай натурою, грішми або цінними паперами відповідно до розміру та структури пайового фонду або в іншій, за згодою сторін, формі.
Аналогічний підхід до реалізації права членів КСП на вільний вихід з цих підприємств із майновими паями передбачений і Указом Президента України від 03 грудня 1999 року “Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки”.
Підставою для виділення майнових паїв у натурі чи отримання їх вартості окремими особами є заяви власників майнових паїв про виділення їхнього майна в натурі. Такі заяви розглядають збори співвласників майнових паїв, які приймають відповідні рішення, що оформляються протоколом зборів співвласників.
Відповідно до пункту 9 Порядку виділення зі складу пайового фонду майна у натурі окремим власникам чи групам власників за їх бажанням у процесі вирішення майнових питань здійснюється підприємством-правонаступником (користувачем) на підставі рішення зборів співвласників.
У разі невиконання рішень зборів співвласників щодо виділення підприємством-правонаступником (користувачем) майна у натурі власнику майнового паю, подальший захист прав власника майнового паю вирішується в судовому порядку (пункт 13 Порядку).
Згідно з пунктами 13, 14 Порядку, майновий пай члена підприємства документально підтверджується свідоцтвом про право власності на майновий пай члена підприємства за зразком згідно з додатком.
За змістом пунктів 15, 16 Порядку виділення майнових паїв у натурі окремим особам, які виявили бажання отримати свої майнові паї в індивідуальну власність, проводилося підприємством-користувачем майна із переліку майна, виділеного на ці цілі. При виділенні майна в натурі конкретному власнику підприємство-правонаступник (користувач) одночасно з підписанням акта приймання-передавання майна мало зробити відмітку про виділення майна в натурі у свідоцтві про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства, що засвідчувалося підписом керівника підприємства та печаткою. Вказане свідоцтво з відміткою про виділення майна в натурі індивідуально, акт приймання-передавання майна могло бути підставою для оформлення права власності на виділене майно у встановленому порядку.
Згідно з пунктом 10 Порядку з метою реалізації права власності громадян на майнові паї комісія, зокрема: визначає користувачів пайового фонду майна реорганізованого підприємства, до яких перейшли зобов`язання з виділення майнових паїв співвласника; готує для розгляду на загальних зборах переліки майна для виділення у натурі окремо для кожної з груп співвласників, які виявили бажання отримати свої майнові паї у натурі у спільну часткову власність єдиним комплексом; для виділення майнових паїв особам, які виявили бажання отримати свої паї в індивідуальну власність, та для виділення не витребуваних паїв особам, які з різних причин не прийняли жодного з рішень щодо розпорядження належними їм майновими паями.
Порядок виділення частки майна також визначено пунктами 4.1, 4.2, 4.3 Рекомендацій, згідно з якими, зокрема: співвласник, який виявив бажання отримати в натурі належну йому частку майна подає уповноваженій особі, а у разі її відсутності - зборам співвласників відповідну заяву; частка з майна, що перебуває у спільній частковій власності, виділяється її співвласнику в натурі; для виділення спільної частки в натурі співвласник може об`єднати свою частку з частками інших співвласників, які виявили бажання отримати їх у натурі; якщо виділення в натурі частки з майна, що перебуває у спільній часткові власності, є неможливе (неподільна річ), співвласник, який виявив бажання отримати її в натурі, має право на одержання від інших співвласників матеріальної, в тому числі грошової компенсації вартості його частки.
Указом Президента України від 29 січня 2001 року № 62 (62/2001) “Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки” забезпечено вільне здійснення права власності на паї, зокрема передачі паїв в оренду з виплатою орендної плати в розмірі не менше одного відсотка вартості паю, купівлі-продажу, дарування, міни, передачі у спадщину.
У постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року у справі № 450/2286/16-ц міститься посилання на постанову Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2019 року в справі № 392/1213/17 (провадження № 14-292цс19) щодо такого: “до спадкоємця учасника товариства, у тому числі й колишнього, переходить, зокрема, право на оскарження рішення загальних зборів про виключення спадкодавця із числа учасників товариства, проте корпоративні права лише фактом спадкування ним не набуваються. Аналогічний правовий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 27 лютого 2019 року у справі № 761/27538/17 (провадження № 14-12цс19).
Тлумачення вказаних норм свідчить, що до спадкоємця в порядку спадкування може переходити право на оспорення документу чи юридичного факту (зокрема, правочину, рішення органу юридичної особи, свідоцтва тощо), яке належало спадкодавцю, та не припинилося до його смерті.

У постанові від 14 листопада 2019 року у справі № 207/2364/2012 Верховний Суд погодився з висновками суду апеляційної інстанції про те, що власники спільної часткової власності здійснюють свої права за спільною згодою і жоден з співвласників самостійно або за згодою декількох власників не вправі вирішувати долю спільного майна без згоди всіх співвласників. Така згода співвласників майна має бути отримана від всіх співвласників. Рішення щодо виділення в натурі частки з майна має прийматися на загальних зборах співвласників одностайно. В разі ж неможливості досягнення співвласниками такої згоди, спір може бути вирішений судом лише у випадку пред`явлення заінтересованою особою вимоги до всіх інших співвласників.
У постанові Верховного Суду від 27 січня 2021 року у справі № 133/2267/18 (провадження № 61-20137св19) вказано, що підставою для виділення майнових паїв у натурі чи отримання їх вартості окремими особами є заяви власників майнових паїв про виділення їхнього майна в натурі. Такі заяви розглядають збори співвласників майнових паїв, які приймають відповідні рішення, що оформляються протоколом зборів співвласників. Отже, питання щодо виділення майнового паю в натурі, способу такого виділення, визначення конкретного майна, яке передається власнику майнового паю, відноситься до виключної компетенції зборі співвласників.
Таким чином, співвласники розпайованого майна колективного сільськогосподарського підприємства мають право отримати свій майновий пай лише у вигляді та розмірі, визначеному рішенням зборів співвласників паїв або в порядку виділу своєї частки із спільного майна шляхом пред`явлення позову до всіх інших співвласників на підставі положень ЦК України та інших норм законодавства, які регулюють відносини між учасниками спільної часткової власності.
Із матеріалів справи вбачається, що позивач є співвласником майнових паїв колективного сільськогосподарського підприємства та його частка визначена у розмірі 7036 грн, і питання про виділення в натурі у передбаченому законодавством порядку ним не ініціювалося.
У постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі № 310/7483/18 (провадження № 61-15183св19) зазначено, що до виділення на майновий сертифікат у передбаченому законом порядку конкретного майна його власник є лише власником майнового паю. Право на майновий пай виникає у члена КСП, засвідчується відповідним документом – майновим сертифікатом і не пов`язується з конкретним майном до його виділення в натурі.
У постанові Верховного Суду від 30 березня 2020 року в справі № 125/1545/16-ц (провадження № 61-20164св19) зроблено висновок, що до виділення на зазначені майнові сертифікати у передбаченому законом порядку конкретного майна усі вони є лише співвласниками майнових паїв, а не співвласниками майна.
Оскільки позивач став власником майнового паю, засвідченого відповідним документом, - свідоцтвом про право власності на майновий пай члена КСП, не пов`язаного з виділеним у натурі майном, підстав вважати що позивач є співвласником частки у праві спільної часткової власності колективного підприємства немає.
У випадку, якщо позивач виявить намір виділення частки майна у судовому порядку (за наявності відповідних передумов для цього) він має пред`явити позов до всіх інших співвласників на підставі положень ЦК України та інших норм законодавства, які регулюють відносини між учасниками спільної часткової власності.
У постанові Верховного Суду від 09 квітня 2021 року у справі № 292/90/19 (провадження № 61-4604св20) суд касаційної інстанції погодився з висновками судів попередніх інстанцій про відмову власнику майнового паю члена КСП “Зоря” с.Соколів Пулинського району Житомирської області у позові про визнання недійсним рішення загальних зборів співвласників у формі протоколу № 1 зборів співвласників майнових паїв КСП “Зоря” від 18 грудня 2017 року з тих підстав, що оспорюване позивачем рішення загальних зборів від 18 грудня 2017 року було прийнято власниками майнових паїв, до яких позовні вимоги пред`явлені не були і позивач не ставив питання про їх залучення, що свідчить про неналежний суб`єктний склад цивільних процесуальних правовідносин.
Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Положення цього конституційного принципу кореспондуються із нормами статей 317, 319, 321 ЦК України, згідно яких власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України (яка розміщена у главі 29 ЦК України) власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частина перша, друга статті 12 ЦПК України).
Із положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України слідує, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до пунктів 2, 3 статті 9 Закону України “Про колективне сільськогосподарське підприємство” в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві. Пай може успадковуватися відповідно до цивільного законодавства України та статуту підприємства. У разі виходу з підприємства громадянин має право на пай натурою, грішми або цінними паперами. Спори, що виникають при здійсненні цього права, розглядаються судом.
У постанові Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі № 129/4248/13-ц зазначено, що член КСП має право вимагати виділення майнового паю, а підприємство – вирішувати питання про його склад, структуру і спосіб виділення. Законодавством передбачено дотримання прав та інтересів обох сторін під час видачі-отримання майнового паю в разі виходу громадянина з КСП.
У разі виходу з підприємства його члени мають право на пай натурою, грішми або цінними паперами відповідно до розміру та структури пайового фонду або в іншій, за згодою сторін, формі.
Оскільки майно колективних сільськогосподарських підприємств належить на праві спільної часткової власності його членам, а тому його співвласники здійснюють свої права за спільною згодою і жоден з співвласників самостійно або за згодою декількох власників не вправі вирішувати долю спільного майна без згоди всіх співвласників, рішення щодо виділення в натурі частки з майна повинно прийматися на загальних зборах співвласників одностайно. Такий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 08 квітня 2019 року у справі № 132/2483/16-ц, від 18 грудня 2019 року у справі № 131/475/16-ц, від 30 вересня 2020 року у справі № 527/1436/15-ц.
У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 527/1436/15-ц зазначено, що співвласники розпайованого майна колективного сільськогосподарського підприємства мають право отримати свій майновий пай лише у вигляді та розмірі визначеному рішенням зборів співвласників паїв або у порядку виділу своєї частки із спільного майна шляхом пред`явлення позову до всіх інших співвласників.
Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 283/2327/17.
Позивач не є учасником спільної часткової власності майна реорганізованого “Полісся”, а є власником майнового паю. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві.
До виділення частки майна в натурі, яка відповідає розміру паю у майновому сертифікаті, та припинення участі в підприємстві, член підприємства може брати участь у загальних зборах, оспорювати рішення цих зборів. Натомість, встановлено, що позивач не був членом КСП, оформив свої спадкові права та отримав свідоцтво про право власності на майновий пай через тривалий час після проведення загальних зборів членів реорганізованого КСП “Полісся”, на яких вирішувались питання про передачу у власність об`єктів майнових паїв. Тому, права позивача на майновий пай оспорюваним рішенням не порушено і відповідно відсутні підстави для визнання його недійсним.
Суд враховує, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, отже, вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.
Вирішуючи спір по суті, суд приймає до уваги, що позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюється судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.
З огляду на це, суд дійшов висновку про недоведення позивачем порушення його прав оспорюваними свідоцтвами про право власності на майновий пай члена КСП та рішенням загальних зборів, а відтак відсутні підстави для визнання їх недійсними.
Вимоги позивача про визнання недійсними свідоцтв про право власності відповідача ТОВ “Волочиськ-агро” на нерухоме майно є похідними від вимог про визнання недійсними рішення загальних зборів та свідоцтв про право власності на майновий пай члена КСП, тому за відсутності підстав для задоволення первісної вимоги, у задоволенні похідних вимог слід відмовити.
Таким чином, оцінюючи докази в їх сукупності та відповідно до наведених вимог чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню.
Посилання представника відповідача про необхідність відмови позивачу в позові у зв`язку з пропуском ним строку звернення до суду, суд до уваги не приймає з наступних підстав. 
Як роз`яснено у п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 “Про судове рішення в цивільній справі”, встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.
Отже, з викладеного слідує, що рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в зв`язку з закінченням строків позовної давності, може бути ухвалено судом лише у випадку доведеності вимог позивача та відсутні причини для його поновлення.
Враховуючи те, що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , застосування судом наслідків спливу позовної давності не грунтуються на законі.
Керуючись ст.ст. 3, 12, 49, 77, 78, 80 - 81, 110, 141, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд - 

вирішив:

В позові ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю “Волочиськ-агро”, Волочиської міської ради Хмельницької області про визнання недійсними свідоцтв про право власності на майнові паї, свідоцтв про право власності на нерухоме майно, рішення загальних зборів співвласників майна відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Відомості про сторін: ОСОБА_1 , АДРЕСА_3 , рнокпп НОМЕР_6 , товариство з обмеженою відповідальністю “Волочиськ-агро”, м. Волочиськ, вул. Фридрихівська, 40, ЄДРПОУ 33007668, Волочиська міська рада Хмельницької області, м.Волочиськ, площа Центральна, 1, ЄДРПОУ 04060695
Повне рішення складено 21.05.2026 року.

Суддя: