Справа № 201/6647/25 
2/212/400/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2026 року Покровський районний суд міста Кривого Рогу 

у складі: головуючого судді - Козлова Ю.В.,
секретар судового засідання - Кучеренко Ю.С.
представника позивача - ОСОБА_1 
представник відповідача - Тихонова В.В. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у місті Кривому Розі, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі,- 

ВСТАНОВИВ:

06.07.2025 року до суду за підсудністю, визначеною ухвалою Соборного районного суду міста Дніпра від 29.05.2025 року, надійшла вищезазначена цивільна справа.
В обґрунтування позову, представник позивач вказує, що 16.08.2022 року ОСОБА_2 призначена на посаду завідувача сектору касових операцій ТВБВ №10003/0240 філії – Дніпропетровського обласного управління АТ «Ощадбанк» в порядку переведення з філії – Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк», наказ №976-к від 15.08.2022 року (запис №8 трудової книжки). 27.05.2025 року ОСОБА_2 отримала наказ №218-к від 27.05.2025 року про звільнення з посади завідувача сектору касових операцій ТВБВ №10003/0240 філії – Дніпровського обласного управління АТ «Ощадбанк» 27.05.2025 року у зв`язку з винними діями, що дають підстави для втрати довір`я, п.2 ч.1 ст.41 КЗпП України.
Підставою для прийняття такого рішення з боку керівництва АТ «Державний ощадний банк України», філія – Дніпропетровське обласне управління, щодо звільнення ОСОБА_2 за п.2 ч.1 ст.41 КЗпП, був висновок службового розслідування від 07.05.2025 року проведеного на підставі наказів АТ «Ощадбанк» від 06.03.2025 року №2695-АГ «Про проведення службового розслідування, зі змінами внесеними наказом АТ «Ощадбанк» від 02.04.2025 року №3799-АГ «Про внесення змін до наказу від 06.03.2025 року №2695-АГ «Про проведення службового розслідування», яким було досліджено факт видачі платіжних карток та готівкових коштів завідувачем сектору касових операцій ТВБВ №10003/0240 філії - Дніпропетровського обласного управління АТ «Ощадбанк» ОСОБА_2 з рахунків відкритих на ім`я клієнтів, зареєстрованих на непідконтрольній Україні території. Як зазначається в наказі АТ «Ощадбанк» від 27.05.2025 року за №218-к, підставою для звільнення ОСОБА_2 з займаної посади було виявлені рахунки клієнтів, зареєстрованих на непідконтрольні Україні території, по яких за період з 01.01.2023 року по 07.03.2025 року через контакт центр здійснювався перевипуск платіжних карток з доставкою ТВБВ №10003/0240 філії – Дніпропетровського обласного управління АТ «Ощадбанк», а в подальшому завідувач сектору касових операції здійснювала видачу платіжних карток з каси Банку не їх держателям, а не - встановленим особам та проводила видаткові операції через POS – термінал без належного здійснення ідентифікації особи при проведенні видаткової операції, а саме перевірки належності пред`явленного документа даному клієнту і відповідності даних документа тим, що зазначені в касовому документі, що підтверджується даними систем відеоспостереження. Такими діями ОСОБА_2 допустила порушення своїх посадових обов`язків (п.2.4, п.2.5, п.2.6, п.2.10, п.2.17, п.2.20, п.2.37, п.2.38, п.2.56, п.2.58, п.2.62). Крім того, встановлені порушення Договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 16.08.2022 року (пп.2.1.1, п.2.1.2, пп.2.1.3). Також зазначено в наказі, що встановлені порушення вимог внутрішніх нормативних документів АТ «Ощадбанк» (ст.14 Кодексу поведінки АТ «Ощадбанк»).
З даними порушеннями позивачка не згодна, крім того вказала, що відповідачем не залучено профспілку при вирішенні такого відповідального питання.
Зауважила, що до теперішнього часу ОСОБА_2 не знає за який конкретний період часу та за які дії йдеться у наказі, оскільки це впливає на строк притягнення до відповідальності. 
На підставі вищевикладеного, представник позивача просить визнати незаконним та скасувати наказ №218-к від 27.05.2025 року філії Дніпропетровського обласного управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про звільнення ОСОБА_2 з посади завідувача сектору касових операцій ТВБВ №10003/0240 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України. Поновити ОСОБА_2 на посаді завідувача сектору касових операцій ТВБВ №10003/0240 філії Дніпропетровського обласного управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» з 27.05.2025 року.
Ухвалою суду від 04.07.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено судове засідання на 29.07.2025.
Ухвалою суду від 24.07.2025 продовжено строк для подання відзиву.
29.07.2025 справу було знято з розгляду на 21.08.2025.
21.08.2025 справу було знято з розгляду на 10.09.2025.
10.09.2025 справу було знято з розгляду на 07.10.2025.
07.10.2025 справу було знято з розгляду на 15.10.2025.
28.07.2025 подано клопотання про витребування доказів. 
28.07.2025 від представника відповідача надійшов відзив, вважає позовні вимоги позивача незаконними, необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Під час службового розслідування за ознаками шахрайських дій з боку працівників ТВБВ №10024/0118 філії – Чернігівського обласного управління АТ «Ощадбанк» при здійсненні операцій з видачі платіжних карток за рахунками, відкритими в установах АТ «Ощадбанк» Донецької, Запорізької, Харківської областей (висновок від 21.02.2025) встановлено факти видачі завідувачем сектору касових операцій ТВБВ №10003/0240 Філії ОСОБА_2 платіжних карток та готівкових коштів з рахунків, відкритих на ім`я клієнтів, зареєстрованих на непідконтрольній Україні території, не їх держателям. Факти порушень знайшли фактичне підтвердження, на підставі наданих відеозаписів, пояснень працівників та інших матеріалів. 
ОСОБА_2 грубо та умисно порушено вимоги внутрішніх нормативних документів Банку, а саме: «Положення про організацію та здійснення касових операцій в підрозділах бізнесу АТ «Ощадбанк», затвердженого постановою правління АТ «Ощадбанк» від 14.08.2020 №539, зі змінами та доповненнями, в частині: нездійснення ідентифікації особи при проведенні видаткової операції, а саме перевірки належності пред`явленого документа даному клієнту і відповідності наданих документів тим, що зазначені в касовому документі (видача готівки через POS термінал: 13.01.2025 – № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_3 в сумі 30 000,00 грн, 21.02.2025 – № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_4 в сумі 30 000,00 грн) (пп.7.1.12); Програму належної перевірки клієнтів АТ «Ощадбанк», затверджену постановою правління АТ «Ощадбанк» від 28.12.2020 №877 зі змінами та доповненнями, в частині: неотримання результату здійснення ідентифікації, а саме: не встановлення особи клієнта (представника клієнта), невпевнення у тому, що отримані ідентифікаційні дані належать клієнту (представнику клієнта), не переконання в тому, що клієнт (представник клієнта) не є самозванцем, а дійсно є особою, якою він/вона назвався/назвалася (видача платіжних карток: 13.01.2025 №5167***50 на ім`я ОСОБА_3 , 24.01.2025 – №5167***59 на ім`я ОСОБА_5 , 24.01.2025 – №5167***75 на ім`я ОСОБА_6 , 31.01.2025 – №5167***13 на ім`я ОСОБА_7 , 21.02.2025 – №4790***15 на ім`я ОСОБА_4 ; видача готівки через POS–термінал: 13.01.2025 – № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_3 в сумі 30 000,00 грн, 21.02.2025 – № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_4 в сумі 30 000,00 грн) (п. 6.1); Порядку емісії та обслуговування платіжних карток в установах АТ «Ощадбанк», затвердженого постановою правління від 13.11.2015 №990, зі змінами, в частині: видачі платіжних карток не іх Держателям, (видача платіжних карток: 13.01.2025 – №5167***50 на ім`я ОСОБА_3 , 24.01.2025 – №5167***59 на ім`я ОСОБА_5 , 24.01.2025 – №5167***75 на ім`я ОСОБА_6 , 31.01.2025 № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_7 , 21.02.2025 – № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_4 ) (п. 3.6.5); недолучення розписки про отримання платіжної картки до документів дня Установи Банку (за 27.12.2023 по рах. НОМЕР_4 ) (пп. 3.8.6); здійснення видачі готівки з платіжної картки не клієнту (власнику Рахунку) (рах. НОМЕР_5 , відкритий на ім`я ОСОБА_3 30 000,00 грн – 13.01.2025 (час 12:21), НОМЕР_6 , відкритий на ім`я ОСОБА_4 30 000,00 грн– 21.02.2025 (час 10:03) (пп. 7.1.3.1.1), невірного зазначення дати видачі платіжної картки в Розписці про отримання платіжної картки (зазначено 09.10.2023 замість 09.11.2023 по рах. НОМЕР_7 ); Політики управління комплаєнс-ризиком в АТ «Ощадбанк», затвердженої рішенням наглядової ради АТ «Ощадбанк» від 23.01.2020, протокол №1, зі змінами, в частині: недотримання вимог законодавства та внутрішньобанківських документів (пп. 3.3.3); недотримання принципів та правил, визначених цією Політикою (пп. 3.3.5); незабезпечення невідкладного повідомлення про порушення в діяльності Банку (пп. 7.2.1);- Кодексу поведінки (етики) АТ «Ощадбанк», затвердженого рішенням наглядової ради АТ «Ощадбанк» від 23.01.2020 №1, зі змінами, в частині: виконання своїх функціональних/посадових обов`язків з порушенням посадових інструкцій, норм та правил, встановлених Банком, цінностей і принципів, прийнятих Банком, недотримання у своїй щоденній діяльності вимог чинного законодавства України, внутрішніх нормативних та розпорядчих документів Банку, загальноприйнятих стандартів етики та поведінки, взяття участі в діях, що пов`язані з фактичним або потенційним порушенням Працівником Банку вимог чинного законодавства України або внутрішніх нормативних документів Банку та можуть спричинити для Банку фінансові, репутаційні та інші ризики; не інформування департаменту комплаєнс-контролю та нагляду за дотриманням регуляторних вимог про порушення в діяльності Банку, які стосуються ініціатора звернення та/або інших Працівників Банку (Стаття 14).
У зв`язку з виявленими фактами неправомірних дій позивача, АТ «Ощадбанк» звернулось до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_2 , передбаченого частиною 3 ст. 190, частиною 2 ст. 200, частиною 3 ст. 362 КК України.
Згідно ч. 1 ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених п. 2 і 3 ч. 1 ст. 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.
Зазначає, що розірвання трудового договору з підстав передбачених п. 2 і 3 ч. 1 ст. 41 КЗпП України не є заходом дисциплінарного стягнення і тому вимоги ст. ст. 148,149 КЗпП України про строк і порядок застосування дисциплінарних стягнень на ці випадки не поширюються. Враховуючи, що звільнення за п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України не є дисциплінарним стягненням, законом не встановлено обов`язок для власника або уповноваженого ним органу вимагати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення, як це передбачено ч. 1 ст. 149 КЗпП України. Натомість у відібранні таких пояснень є сенс, так як, в подальшому їх може бути використано на підтвердження факту вчинення винних дій працівником. 
Факт вчинення працівником винних дій може бути встановлено актами перевірки, висновками службового розслідування тощо. Правовий аналіз п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України дає підстави для висновку про те, що ця норма матеріального права не передбачає наявність обвинувального вироку суду як обов`язкової умови для звільнення працівника за викладеною у ній підставою; звільнення з підстави втрати довір`я може вважатися обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т.п.), вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір`я (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями). Зазначена правова позиція викладена в постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 23 грудня 2015 року в справі № 6 - 1093цс15.
04.08.2026 від представника позивача надійшла відповідь на відзив. Останній зазначає, що у службовому розслідуванні відповідачем висказується припущення без надання аргументованих доказів того, що ці особи не були в банку у зазначений день та час: «не перетинали кордон, підпис не схожий, не похожі з фото, яка є у паспорті». Такі твердження не можуть бути в основі рішення суду, так як рішення суду не може прийматися на припущеннях. ОСОБА_2 проводила ідентифікацію осіб за паспортом і якщо у нею би виникли підозри, щодо тієї чи іншої особи, вона би зробила відповідні дії. В даних випадках (по 4 особам) вона провела ідентифікацію особи за паспортом і не повинна перевіряти і встановлювати дану особу за підписом, так як вона не є експертом в даній галузі. Даними експертами також не є і комісія, яка проводила розслідування.
З матеріалів справи вбачається, що позивач була прийнята на роботу згідно наказу №976-к від 15.08.2022 року на посаду завідувача сектору касових операцій та була ознайомлення 16.08.2022 року. З договором про матеріальну відповідальність ознайомлена 16.08.2022 року, а з посадовою інструкціє ознайомлена лише 15.10.2024 року.
На підставі викладеного, відповідно до вимог ст.179 ЦПК України, прошу суд при вирішенні питання, щодо визнання незаконним та скасування наказу №218-к від 27.05.2025 та поновлення на роботі ОСОБА_2 не брати до уваги викладені у відзиві обставини, як такі, що грунтуються на припущеннях, а сама процедура звільнення не відповідає вимогам чинного трудового законодавства з підстав викладених у відповіді на відзив на позовну заяву.
15.10.2025 у судовому засіданні в задоволені клопотання про витребування доказів відмовлено, відкладено розгляд справи на 19.11.2025.
19.11.2025 судове засідання відкладено на 09.12.2025. Ухвалою суду витребувано докази.
09.12.2025 справу знято з розгляду на 28.01.2026.
28.01.2026 справу було знято з розгляду на 24.02.2026.
24.02.2026 справу знято з розгляду на 24.03.2026.
24.03.2026 у судовому засіданні розгляд справи відкладено на 22.04.2026.
20.04.2026 від представника позивача надійшли заперечення на пояснення. Де останній заперечував щодо залучення письмових доказів, які були подані разом із відзивом. 
21.04.2026 на адресу суду надійшли пояснення разом із доказами, які були подані разом із відзивом.
22.04.2026 у судовому оголошено перерву до 24.04.2026. 
23.04.2026 від представника відповідача надійшли додаткові пояснення.
Представник позивача в судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги. 
Представник відповідача в судовому засіданні в задоволені позову просив відмовити, посилаючись на відзив. 
У судовому засіданні 24.04.2026 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення та повідомив присутніх, що проголошення повного судового рішення відбудеться у судовому засіданні 29.04.2026 о 13:45 годині.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.
Сукупністю належних, допустимих і достовірних письмових доказів суд встановив, що наказом № 532-к від 17.05.2022 року ОСОБА_2 призначена на посаду завідувача сектору касових операцій територіально відокремленого безбалансового відділення (надалі по тексту ТВБВ) № 10003/0240 філії – Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк» (т. 1 а.с. 112). Наказом від 12.08.2022 за № 967-к, ОСОБА_2 звільнена з посади завідувача сектору касових операцій ТВБВ № 10003/0240 філії – Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк» 15.08.2022 за власним бажанням, згідно ст. 38 КЗпП України (т. 1 а.с.111).
Наказом від 15.08.2022 за № 976-к призначена на посаду завідувача сектору касових операцій ТВБВ № 10003/0240 філії – Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк» з 16.08.2022, з посадовим окладом 17 000 грн. на місяць, в порядку переведення з філії – Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» та 16.08.2022 укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, який було підписано 16.08.2022 позивачкою (т. 1 а.с. 109,110).
16.08.2022 року ОСОБА_2 призначена на посаду завідувача сектору касових операцій ТВБВ №10003/0240 філії – Дніпропетровського обласного управління АТ «Ощадбанк» в порядку переведення з філії – Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк», наказ № 976-к від 15.08.2022 року (т. 1 а.с. 10-11). 
16.08.2022 ОСОБА_2 підписала згоду на обробку персональних даних (т.1 а.с.146 зворот).
Згідно посадової інструкції ОСОБА_2 як завідувач сектору підрозділу ТВБВ : сектор касових операцій, повинна виконувати покладені на неї завдання та обов`язки, а у разі їх порушення нести відповідальність, з якою остання була ознайомлена 15.10.2024 (т. 1 а.с.135-139). 
22.04.2025 ОСОБА_2 надала письмові пояснення стосовно видачі карток та видачі коштів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 (т.1 а.с.118). 
27.05.2025 року ОСОБА_2 отримала наказ №218-к від 27.05.2025 року про звільнення з посади завідувача сектору касових операцій ТВБВ №10003/0240 філії – Дніпровського обласного управління АТ «Ощадбанк» 27.05.2025 року у зв`язку з винними діями, що дають підстави для втрати довір`я, п.2 ч.1 ст.41 КЗпП України (т. 1 а.с. 12-13).
Згідно розписки про отримання платіжної картки від 31.01.2025, ОСОБА_7 перебував у приміщенні банку. Також, надано копію паспорту першої сторінки ОСОБА_7 . Згідно розписки про отримання платіжної картки від 13.01.2025, ОСОБА_3 перебував у приміщенні банку. Також, надано копію паспорту першої сторінки ОСОБА_3 та копію чека № 6249 з підписом останнього. Згідно розписки про отримання платіжної картки від 24.01.2025, ОСОБА_5 перебував у приміщенні банку. Також, надано копію паспорту першої сторінки ОСОБА_5 . Згідно розписки про отримання платіжної картки від 27.01.2025, ОСОБА_6 перебувала у приміщенні банку. Також, надано копію паспорту першої сторінки ОСОБА_6 (матеріали електронної справи)
Крім того, суду надано роздруківки з камер відеоспостереження від : 31.01.2025 з фото зроблені о 10:34:46 год., 10:34:43год., 10:37:04 год., 10:27:52 год.; 13.01.2025 фото зроблені о 12:16:01 год., 12:21:44 год., 12:23:19 год.; 24.01.2025 фото зроблені о 14:37:02 год., 14:40:01 год., 14:32:56 год.; 24.01.2025 14:37:02 год, 14:40:01 год., 14:32:56 год. (матеріали електронної справи).
Згідно Наказу № 2695-АГ від 06.03.2025 за результатами службової записки було ініційоване службове розслідування в період з 07.03.2025 по 07.04.2025 стосовно ОСОБА_2 та згідно Наказу № 3799-АГ від 02.04.2025 внесені зміни до наказу від 06.03.2025 № 2695-АГ «Про проведення службового розслідування» (т. 2 а.с. 221,222)
Згідно висновку службового розслідування від 07.05.2025, яке проводилося з 07.03.2025 по 07.05.2025, було виявлено порушення, а саме : Положення про організацію та здійснення касових операцій в підрозділах бізнесу АТ «Ощадбанк», затвердженого постановою правління АТ «Ощадбанк» від 14.08.2020 №539, зі змінами та доповненнями, в частині: нездійснення ідентифікації особи при проведенні видаткової операції, а саме перевірки належності пред`явленого документа даному клієнту і відповідності наданих документів тим, що зазначені в касовому документі (видача готівки через POS термінал: 13.01.2025 – № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_3 в сумі 30 000,00 грн, 21.02.2025 – № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_4 в сумі 30 000,00 грн) (пп.7.1.12); Програму належної перевірки клієнтів АТ «Ощадбанк», затверджену постановою правління АТ «Ощадбанк» від 28.12.2020 №877 зі змінами та доповненнями, в частині: не отримання результату здійснення ідентифікації, а саме: невстановлення особи клієнта (представника клієнта), не впевнення у тому, що отримані ідентифікаційні дані належать клієнту (представнику клієнта), не переконання в тому, що клієнт (представник клієнта) не є самозванцем, а дійсно є особою, якою він/вона назвався/назвалася (видача платіжних карток: 13.01.2025 №5167***50 на ім`я ОСОБА_3 , 24.01.2025 – №5167***59 на ім`я ОСОБА_5 , 24.01.2025 – №5167***75 на ім`я ОСОБА_6 , 31.01.2025 – №5167***13 на ім`я ОСОБА_7 , 21.02.2025 – №4790***15 на ім`я ОСОБА_4 ; видача готівки через POS–термінал: 13.01.2025 – № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_3 в сумі 30 000,00 грн, 21.02.2025 – № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_4 в сумі 30 000,00 грн) (п. 6.1); Порядку емісії та обслуговування платіжних карток в установах АТ «Ощадбанк», затвердженого постановою правління від 13.11.2015 №990, зі змінами, в частині: видачі платіжних карток не їх Держателям, (видача платіжних карток: 13.01.2025 – №5167***50 на ім`я ОСОБА_3 , 24.01.2025 – №5167***59 на ім`я ОСОБА_5 , 24.01.2025 – №5167***75 на ім`я ОСОБА_6 , 31.01.2025 № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_7 , 21.02.2025 – № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_4 ) (п. 3.6.5); недолучення розписки про отримання платіжної картки до документів дня Установи Банку (за 27.12.2023 по рах. НОМЕР_4 ) (пп. 3.8.6); здійснення видачі готівки з платіжної картки не клієнту (власнику Рахунку) (рах. НОМЕР_5 , відкритий на ім`я ОСОБА_3 30 000,00 грн – 13.01.2025 (час 12:21), НОМЕР_6 , відкритий на ім`я ОСОБА_4 30 000,00 грн– 21.02.2025 (час 10:03) (пп. 7.1.3.1.1), невірного зазначення дати видачі платіжної картки в Розписці про отримання платіжної картки (зазначено 09.10.2023 замість 09.11.2023 по рах. НОМЕР_7 ); Політики управління комплаєнс-ризиком в АТ «Ощадбанк», затвердженої рішенням наглядової ради АТ «Ощадбанк» від 23.01.2020, протокол №1, зі змінами, в частині: недотримання вимог законодавства та внутрішньобанківських документів (пп. 3.3.3); недотримання принципів та правил, визначених цією Політикою (пп. 3.3.5); незабезпечення невідкладного повідомлення про порушення в діяльності Банку (пп. 7.2.1); Кодексу поведінки (етики) АТ «Ощадбанк», затвердженого рішенням наглядової ради АТ «Ощадбанк» від 23.01.2020 №1, зі змінами, в частині: виконання своїх функціональних/посадових обов`язків з порушенням посадових інструкцій, норм та правил, встановлених Банком, цінностей і принципів, прийнятих Банком, недотримання у своїй щоденній діяльності вимог чинного законодавства України, внутрішніх нормативних та розпорядчих документів Банку, загальноприйнятих стандартів етики та поведінки, взяття участі в діях, що пов`язані з фактичним або потенційним порушенням Працівником Банку вимог чинного законодавства України або внутрішніх нормативних документів Банку та можуть спричинити для Банку фінансові, репутаційні та інші ризики; неінформування департаменту комплаєнс-контролю та нагляду за дотриманням регуляторних вимог про порушення в діяльності Банку, які стосуються ініціатора звернення та/або інших Працівників Банку (Стаття 14). Що стало підставою для звільнення ОСОБА_2 за п. 2 ст. 41 КЗпП України, у зв`язку з втратою довір`я. (т.2 а.с. 2-188).
У судовому засіданні досліджені відео докази, на яких проходила верифікація клієнтів Банку ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (матеріали електронної справи).

Оцінка суду.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною 3 статті 12 ЦПК України та частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до положень статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною 2 статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
Так, судом встановлено, що 16.08.2022 року ОСОБА_2 призначена на посаду завідувача сектору касових операцій ТВБВ №10003/0240 філії – Дніпропетровського обласного управління АТ «Ощадбанк» в порядку переведення з філії – Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк», наказ №976-к від 15.08.2022 року (запис №8 трудової книжки). 27.05.2025 року ОСОБА_2 отримала наказ №218-к від 27.05.2025 року про звільнення з посади завідувача сектору касових операцій ТВБВ №10003/0240 філії – Дніпровського обласного управління АТ «Ощадбанк» 27.05.2025 року у зв`язку з винними діями, що дають підстави для втрати довір`я, п.2 ч.1 ст.41 КЗпП України.
Згідно посадової інструкції ОСОБА_2 , як завідувач сектору підрозділу ТВБВ: сектор касових операцій, повинна виконувати покладені на неї завдання та обов`язки, а у разі їх порушення нести відповідальність, з якою остання була ознайомлена 15.10.2024.
Так, згідно посадової інструкції позивачка повинна була : 
2.4. забезпечувати схоронність готівкових коштів і цінностей та належний контроль за їх обігом; 
2.5. забезпечувати якісне обслуговування клієнтів Банку; 
2.6. забезпечувати своєчасне формування та передачу документів за операціями ТВБВ; 
2.10. забезпечувати зберігання готівки та цінностей; 
2.17. забезпечувати своєчасне інформування керівництва ТВБВ про всі обставини, що загрожують забезпеченню схоронності готівки та цінностей; 
2.18. здійснювати формування та зшив документів дня за операціями ТВБВ відповідно до вимог внутрішніх нормативних документів Банку 
п. 2.20 забезпечувати виконання банківських операцій відповідно до вимог чинного законодавства, нормативно правових актів НБУ та внутрішніх документів Банку, дотримується технологій здійснення операцій; 
2.38. здійснювати заходи з належної перевірки клієнтів/представників клієнтів/ представників клієнтів; 
2.56. неухильно дотримується вимог Кодексу поведінки (етики) АТ «Ощадбанк», Політики управління комплаєнс-ризиком в АТ «Ощадбанк»; 
2.58. здійснювати виявлення та оцінювання операційних ризиків/подій операційного та комплаєнс ризику на рівні (підрозділ) та своєчасне інформування (не пізніше наступного робочого дня за днем виявлення) про виявлені в межах діяльності підрозділу події операційного ризику відповідно до вимог внутрішніх нормативних документів АТ «Ощадбанк»; 
2.62. здійснювати поточне управління операційними ризиками, в межах своїх функціональних обов`язків, згідно затверджених в Банку процедур. 
Згідно п. 4.2 Посадової інструкції у випадку невиконання своїх обов`язків, завідувач сектору може бути притягнутий до дисциплінарної та/або матеріальної відповідальності відповідно до чинного законодавства України та внутрішніх нормативних/організаційно-розпорядчих документів Банку. 
16.08.2022 з ОСОБА_2 укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, який було підписано останньою у той же день. 
З урахуванням встановлених судом обставин, займаної позивачем посади та характеру виконуваних нею обов`язків, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 як завідувач сектору касових операцій безпосередньо здійснювала операції з готівковими коштами та іншими цінностями, забезпечувала їх зберігання, облік і видачу, а також була відповідальною за проведення ідентифікації клієнтів та належне оформлення банківських операцій. Крім того, між сторонами укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, що також свідчить про покладення на позивача обов`язків щодо обслуговування матеріальних цінностей. За таких обставин позивач підпадає під коло працівників, до яких може бути застосовано положення пункту 2 частини 1 статті 41 КЗпП України.
Вирішуючи питання про законність звільнення позивача, суд враховує, що однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.
Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.
Частиною другою статті 2 КЗпП України передбачено, що працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Водночас відповідно до пункту 2 частини першої статті 41 КЗпП України трудовий договір з працівником може бути розірвано власником або уповноваженим ним органом у разі вчинення винних дій працівником, який безпосередньо обслуговує грошові чи товарні цінності, якщо такі дії дають підстави для втрати до нього довіри.
У пункті 28 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» №9 від 06.1992 року роз`яснено, що звільнення з підстав втрати довір`я суд може визнати обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т.п.) вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір`я (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями). При встановленні у передбаченому законом порядку факту вчинення працівниками розкрадання, хабарництва і інших корисливих правопорушень ці працівники можуть бути звільнені з підстав втрати довір`я до них і у тому випадку, коли зазначені дії не пов`язані з їх роботою.
Разом з тим, сам по собі факт належності працівника до категорії осіб, які безпосередньо обслуговують грошові та товарні цінності, не є безумовною підставою для звільнення за вказаною нормою. Для правомірності такого звільнення необхідним є встановлення конкретних винних дій працівника, які об`єктивно дають підстави для втрати до нього довір`я, а також дотримання роботодавцем встановленого законом порядку звільнення. У зв`язку з цим суд вважає за необхідне надати оцінку обставинам, покладеним відповідачем в основу оскаржуваного наказу про звільнення, а також перевірити їх належність, допустимість і достатність як доказів у розумінні цивільного процесуального законодавства.
Дослідивши надані відповідачем докази, суд приходить до висновку, що вони не є достатніми, належними та допустимими для беззаперечного встановлення факту вчинення позивачем винних дій, які б давали підстави для втрати довіри.
Так, згідно висновку службового розслідування від 07.05.2025, яке проводилося з 07.03.2025 по 07.05.2025, було виявлено порушення, а саме : Положення про організацію та здійснення касових операцій в підрозділах бізнесу АТ «Ощадбанк», затвердженого постановою правління АТ «Ощадбанк» від 14.08.2020 №539, зі змінами та доповненнями, в частині: не здійснення ідентифікації особи при проведенні видаткової операції, а саме перевірки належності пред`явленого документа даному клієнту і відповідності наданих документів тим, що зазначені в касовому документі (видача готівки через POS термінал: 13.01.2025 – № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_3 в сумі 30 000,00 грн, 21.02.2025 – № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_4 в сумі 30 000,00 грн); Програму належної перевірки клієнтів АТ «Ощадбанк», затверджену постановою правління АТ «Ощадбанк» від 28.12.2020 №877 зі змінами та доповненнями, в частині: неотримання результату здійснення ідентифікації, а саме: не встановлення особи клієнта (представника клієнта), не впевнення у тому, що отримані ідентифікаційні дані належать клієнту (представнику клієнта), непереконання в тому, що клієнт (представник клієнта) не є самозванцем, а дійсно є особою, якою він/вона назвався/назвалася (видача платіжних карток: 13.01.2025 №5167***50 на ім`я ОСОБА_3 , 24.01.2025 – №5167***59 на ім`я ОСОБА_5 , 24.01.2025 – №5167***75 на ім`я ОСОБА_6 , 31.01.2025 – №5167***13 на ім`я ОСОБА_7 , 21.02.2025 – №4790***15 на ім`я ОСОБА_4 ; видача готівки через POS–термінал: 13.01.2025 – № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_3 в сумі 30 000,00 грн, 21.02.2025 – №4790***15 на ім`я ОСОБА_4 в сумі 30 000,00 грн). Порядку емісії та обслуговування платіжних карток в установах АТ «Ощадбанк», затвердженого постановою правління від 13.11.2015 №990, зі змінами, в частині: видачі платіжних карток не їх Держателям, (видача платіжних карток: 13.01.2025 – №5167***50 на ім`я ОСОБА_3 , 24.01.2025 – №5167***59 на ім`я ОСОБА_5 , 24.01.2025 – №5167***75 на ім`я ОСОБА_6 , 31.01.2025 № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_7 , 21.02.2025 – № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_4 ) (п. 3.6.5); не долучення розписки про отримання платіжної картки до документів дня Установи Банку (за 27.12.2023 по рах. НОМЕР_4 ) (пп. 3.8.6); здійснення видачі готівки з платіжної картки не клієнту (власнику Рахунку) (рах. НОМЕР_5 , відкритий на ім`я ОСОБА_3 30 000,00 грн – 13.01.2025 (час 12:21), НОМЕР_6 , відкритий на ім`я ОСОБА_4 30 000,00 грн– 21.02.2025 (час 10:03) (пп. 7.1.3.1.1), невірного зазначення дати видачі платіжної картки в Розписці про отримання платіжної картки (зазначено 09.10.2023 замість 09.11.2023 по рах. НОМЕР_7 ).
Проте, висновок службового розслідування від 07.05.2025 року сам по собі не є беззаперечним доказом вини позивача, оскільки складений внутрішньою комісією Ощадбанк та ґрунтується переважно на припущеннях і внутрішній оцінці обставин без залучення незалежних експертних досліджень. Зазначений висновок не підтверджує належними доказами факт видачі платіжних карток саме не їх держателям, а містить узагальнені формулювання щодо «можливих порушень» та оцінку дій працівника, яка не може підміняти собою належне доказування.
Так, надані копії паспортів клієнтів та розписок про отримання платіжних карток, навпаки, свідчать про те, що відповідні особи були присутні у відділенні банку та здійснювали підписання документів, при видачі платіжних карток. При цьому, відповідачем не надано жодного належного доказу того, що зазначені документи є підробленими або що підписи у них виконані іншими особами. Відсутні також висновки почеркознавчої експертизи чи інші спеціальні дослідження, які б спростовували належність підписів відповідним клієнтам.
Щодо наданих роздруківок із камер відеоспостереження, суд зазначає, що такі матеріали не містять ідентифікаційних ознак осіб, які б беззаперечно підтверджували, що саме не встановлені особи отримували платіжні картки чи грошові кошти. Відеозаписи фіксують лише факт перебування певних осіб у приміщенні банку та здійснення операцій, однак не дають можливості встановити їх особу без спеціальних знань або проведення відповідної експертизи. При цьому, відповідачем не надано висновків експертів чи інших належних доказів, які б підтверджували невідповідність цих осіб даним клієнтів.
Суд також враховує, що обов`язок працівника банку при здійсненні ідентифікації клієнта полягає у перевірці пред`явленого документа, зіставленні фотокартки та персональних даних, а не у проведенні спеціальних експертних досліджень чи встановленні особи поза межами наданих документів. Відповідачем не доведено, що позивачем було проігноровано очевидні невідповідності документів або наявні ознаки підроблення.
З наданих суду доказів, стосовно клієнта ОСОБА_4 взагалі не надано будь-якого доказу, хоча у висновку службового розслідування про це зазначається. Щодо, невірного зазначення дати видачі платіжної картки в Розписці про отримання платіжної картки (зазначено 09.10.2023 замість 09.11.2023 по рах. НОМЕР_7 ), таких доказів суду не надано. 
Також, у висновку службового розслідування зазначено, що ОСОБА_2 порушено Політику управління комплаєнс-ризиком в АТ «Ощадбанк», затвердженої рішенням наглядової ради АТ «Ощадбанк» від 23.01.2020, протокол №1, зі змінами, в частині: не дотримання вимог законодавства та внутрішньобанківських документів (пп. 3.3.3); не дотримання принципів та правил, визначених цією Політикою (пп. 3.3.5); не забезпечення невідкладного повідомлення про порушення в діяльності Банку (пп. 7.2.1); Кодексу поведінки (етики) АТ «Ощадбанк», затвердженого рішенням наглядової ради АТ «Ощадбанк» від 23.01.2020 №1, зі змінами, в частині: виконання своїх функціональних/посадових обов`язків з порушенням посадових інструкцій, норм та правил, встановлених Банком, цінностей і принципів, прийнятих Банком, не дотримання у своїй щоденній діяльності вимог чинного законодавства України, внутрішніх нормативних та розпорядчих документів Банку, загальноприйнятих стандартів етики та поведінки, взяття участі в діях, що пов`язані з фактичним або потенційним порушенням Працівником Банку вимог чинного законодавства України або внутрішніх нормативних документів Банку та можуть спричинити для Банку фінансові, репутаційні та інші ризики; не інформування департамент комплаєнс-контролю та нагляду за дотриманням регуляторних вимог про порушення в діяльності Банку, які стосуються ініціатора звернення та/або інших Працівників Банку (Стаття 14). 
Проте наведені у висновку службового розслідування твердження щодо порушення позивачем Політики управління комплаєнс-ризиком та Кодексу поведінки (етики) АТ «Ощадбанк» також не знайшли свого належного підтвердження під час судового розгляду.
Крім того, суд звертає увагу, що відповідач, посилаючись у висновку службового розслідування на порушення позивачем Політики управління комплаєнс-ризиком та Кодексу поведінки (етики) АТ «Ощадбанк», не надав зазначені внутрішні нормативні документи суду для їх дослідження.
У зв`язку з цим, суд позбавлений можливості перевірити зміст відповідних положень, обсяг покладених на позивача обов`язків, а також встановити, у чому саме полягало їх порушення. Посилання відповідача на окремі пункти таких документів без надання їх повного тексту не може вважатися належним доказом у розумінні статей 76–80 ЦПК України.
Відтак, твердження відповідача про порушення позивачем вимог зазначених внутрішніх нормативних актів ґрунтуються виключно на посиланнях сторони відповідача та не підтверджені належними і допустимими доказами, що унеможливлює їх врахування судом при вирішенні спору.
Що стосується окремих фактів на підставі яких були встановлені порушення ОСОБА_2 , то тут слід зазначити наступне. 
Щодо встановлених відповідачем обставин видачі 13.01.2025 платіжної картки № НОМЕР_1 та готівкових коштів з рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_3 , суд зазначає таке.
Сам по собі рух коштів по рахунку (зарахування пенсійних виплат та здійснення видаткових операцій) не може свідчити про протиправність дій позивача під час видачі платіжної картки чи готівкових коштів, оскільки не встановлює факту порушення нею процедур ідентифікації клієнта.
Суд також враховує, що обов`язок працівника банку полягає у перевірці пред`явленого клієнтом документа, зіставленні фотокартки та персональних даних, однак не передбачає проведення спеціальних знань чи технічних засобів ідентифікації поза межами наданих документів.
За таких обставин, сукупність наданих відповідачем доказів не дає можливості дійти беззаперечного висновку про те, що позивачем було здійснено видачу платіжної картки та готівкових коштів саме не держателю рахунку, а відтак не підтверджує факту порушення нею вимог Порядку №990 та Положення №539.
Щодо обставин, пов`язаних із видачею платіжних карток клієнтам ОСОБА_5 та ОСОБА_6 24.01.2025 року, суд зазначає наступне.
Посилання відповідача на результати відеоверифікації від 01.03.2025 року, відповідно до яких зазначені клієнти нібито перебували на тимчасово окупованій території та не відвідували відділення банку, не можуть бути визнані належним та беззаперечним доказом відсутності їх особистої участі у спірних операціях 24.01.2025 року.
Відеоверифікація ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з приводу розблокування їх карточних рахунків, яка відбулася значно пізніше ніж саме отримання платіжних карток як окрема дія, що не стосується службового розслідування безпосередньо ніяким об`єктивним і належним чином не доводить факту відсутності ОСОБА_5 та ОСОБА_6 24.01.2025 у приміщенні банку.
. Додатково суд враховує, що зі змісту відеоверифікації вбачається, що ОСОБА_5 повідомляв про отримання платіжної картки раніше, а ОСОБА_6 зазначала про передачу картки третій особі (доньці), що саме по собі свідчить про можливість користування картками поза місцем їх формального проживання. За таких обставин відеоверифікація не є достатнім та беззаперечним доказом відсутності клієнтів у відділенні банку у день здійснення спірних операцій.
Крім того, надані відповідачем копії розписок про отримання платіжних карток містять підписи від імені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , що формально підтверджує факт отримання ними відповідних карток. Доводи відповідача про те, що підписи «візуально не відповідають» підписам у паспортах, не можуть бути прийняті судом як належний доказ, оскільки носять виключно оціночний і суб`єктивний характер.
Щодо посилань відповідача на використання клієнтами різних мобільних пристроїв (DEVICE_ID), на яких нібито зареєстровано значну кількість інших облікових записів, суд зазначає наступне.
Надані відповідачем відомості самі по собі не підтверджують факту вчинення позивачем будь-яких протиправних чи винних дій при видачі платіжних карток або проведенні касових операцій. Зазначена інформація стосується виключно технічних аспектів використання мобільних пристроїв клієнтами банку та не має прямого відношення до виконання позивачем її посадових обов`язків.
Суд звертає увагу, що згідно посадової інструкції, позивач як працівник банку не здійснює контроль за використанням клієнтами мобільних пристроїв, не має доступу до відповідних технічних даних (DEVICE_ID), а також не наділена повноваженнями перевіряти кількість облікових записів, зареєстрованих на тому чи іншому пристрої. Відтак, навіть за умови достовірності таких відомостей, вони жодним чином не свідчать про порушення з боку позивача.
Крім того, відповідачем не надано жодного належного доказу походження вказаної інформації, методики її отримання, достовірності та цілісності, а також не підтверджено, що такі дані отримані з офіційних джерел чи інформаційних систем, які можуть вважатися надійними. Відсутні також будь-які висновки спеціалістів або експертів щодо аналізу цих технічних даних.
Самі по собі твердження про те, що один і той самий пристрій використовувався для реєстрації великої кількості клієнтів, не є доказом неправомірності конкретних банківських операцій, а тим більше не доводять участі у таких діях позивача.
Більше того, відповідач не встановив жодного причинно-наслідкового зв`язку між використанням зазначених пристроїв та діями позивача під час видачі платіжних карток чи проведення касових операцій у відділенні банку.
Відтак, доводи відповідача у цій частині ґрунтуються переважно на припущеннях та внутрішній оцінці обставин, що виключає можливість покладення їх в основу висновку про правомірність звільнення позивача за п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України.
Крім того, суд зауважує , що згідно пояснювальної записки, ОСОБА_2 погодилася з тим, що її помилка лише в тому що вона не попросила клієнтку ОСОБА_6 зняти маску, проте згідно п. 4.2 Посадової інструкції у випадку невиконання своїх обов`язків, завідувач сектору може бути притягнутий до дисциплінарної та/або матеріальної відповідальності відповідно до чинного законодавства України та внутрішніх нормативних/організаційно-розпорядчих документів Банку.
При цьому суд зауважує, що саме по собі невиконання вимоги щодо ідентифікації клієнта шляхом зняття маски, на що посилається відповідач, не спричинило настання будь-яких негативних наслідків. Матеріали справи не містять доказів заподіяння банку матеріальної шкоди або шкоди третім особам у зв`язку з такими діями позивача, а тому зазначене порушення не може розцінюватися як таке, що саме по собі свідчить про втрату довіри до працівника.
Встановлені судом обставини є підставою для висновку, суду, що оспорюваний наказ № 218-к від 27 травня 2025 року про звільнення ОСОБА_2 з посади завідувача сектору касових операцій ТВБВ №10003/0240 на підставі пункту 2 частини 1 статті 41 КЗпП України, є незаконним та підлягає скасуванню, оскільки позивач ОСОБА_2 скористалася своїм правом, передбаченим статтею 232 КЗпП України і в строк встановлений статтею 233 цього ж Кодексу оскаржила його у судовому порядку.
Відповідно до правил статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік.
Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства та положень статей 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог. Оскільки позивачем не заявлено вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, підстави для застосування положень частини другої статті 235 КЗпП України в цій частині відсутні, а питання компенсації середнього заробітку судом не вирішується.
Що стосується посилання представника позивача на строки притягнення до відповідальності, то тут слід зазначити наступне. 
У трудових спорах щодо звільнення за п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України (втрата довір`я) ключове значення має не лише момент вчинення дій, а й момент їх виявлення роботодавцем, оскільки саме з ним законодавство пов`язує початок перебігу строків застосування дисциплінарного стягнення.
Відповідно до ч. 1 ст. 148 КЗпП України, дисциплінарне стягнення застосовується не пізніше одного місяця з дня виявлення проступку, не враховуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з хворобою або відпусткою. Також діє загальне обмеження — не пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. У судовій практиці Верховного Суду неодноразово наголошувалося, що саме день, коли роботодавцю стало відомо про порушення у повному обсязі, є юридично значимим для обчислення строку (зокрема, правова позиція КЦС ВС у справах щодо дисциплінарної відповідальності працівників банківського сектору).
У випадках, коли роботодавець посилається на службове розслідування, перевірку внутрішніх операцій або аналіз банківських даних, Верховний Суд виходить із того, що строк слід обчислювати не з моменту самої операції, а з дати завершення перевірки та оформлення висновку, коли обставини набули остаточно встановленого характеру і могли бути оцінені як дисциплінарний проступок.
У даній справі, з огляду на те, що висновок службового розслідування складено 07.05.2025 року, саме ця дата є моментом офіційного виявлення роботодавцем можливих порушень. Звільнення позивача наказом від 27.05.2025 року здійснено в межах місячного строку, передбаченого ст. 148 КЗпП України, а відтак строк застосування дисциплінарного стягнення порушено не було.
Водночас навіть за умови посилання на більш ранні дати окремих операцій (січень–лютий 2025 року), такі обставини не можуть вважатися моментом “виявлення проступку”, оскільки до завершення перевірки вони не були належним чином встановлені, систематизовані та оцінені роботодавцем у сукупності, що також узгоджується з підходом Верховного Суду щодо визначення моменту виявлення дисциплінарного порушення як моменту отримання роботодавцем достатньої та перевіреної інформації для прийняття рішення.
Що стосується зауваження представника позивача, що звільнення відбулося без згоди профспілки, то суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів членства позивача у профспілковій організації, однак зазначена обставина не має правового значення для вирішення даного спору, оскільки звільнення за пунктом 2 частини першої статті 41 КЗпП України не передбачає обов`язкового погодження з виборним органом первинної профспілкової організації.
Європейський суд з прав людини, неодноразово вказував про те, що право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).
Європейський суд з прав людини також вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18.07.2006 року).
З огляду на встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для застосування до позивача пункту 2 частини першої статті 41 КЗпП України, у зв`язку з чим наказ № 218-к від 27 травня 2025 року про звільнення ОСОБА_2 з посади завідувача сектору касових операцій ТВБВ №10003/0240 підлягає визнанню незаконним та скасуванню.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
За вимогами за якими позивач звільнений від сплати судового збору слід стягнути з відповідача на користь держави.
Керуючись Конституцією України, статтями 21, 40, 49-2, 51, 235 КЗпП України, Порядком обчислення середньої заробітної плати, статтями 2, 4, 5, 7, 10, 11, 12, 13, 19, 76-81, 89, 133, 141, 247, 258-259, 263-265, 268, 273, 274, 278-279, 354-355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 – задовольнити. 
Визнати незаконним та скасувати наказ №218-к від 27.05.2025 року філії Дніпропетровського обласного управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про звільнення ОСОБА_2 з посади завідувача сектору касових операцій ТВБВ №10003/0240 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України. 
Поновити ОСОБА_2 на посаді завідувача сектору касових операцій ТВБВ №10003/0240 філії Дніпропетровського обласного управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» з 27.05.2025 року.
Стягнути з Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» судовий збір у розмірі 1331,20 гривень на користь держави.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду
Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складання рішення до Дніпровського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення суду складено 29.04.2026 року.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
Позивач: ОСОБА_2 - ІН НОМЕР_8 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач: Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», код ЄДРПОУ 00032129, місцезнаходження за адресою: 01001, м. Київ, вул. Госпітальна, 12-г.

Суддя: Ю. В. КОЗЛОВ