Справа № 466/925/26 Головуючий у 1 інстанції: Єзерський Р.Б. 
Провадження № 33/811/1086/26 Доповідач: Головатий В. Я. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2026 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду Головатий В. Я., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 02 березня 2026 року, 

встановив: 

вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого та зареєстрованого за адресою:  АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень в дохід держави. 
На дану постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та закрити провадження у справі. 
Крім того, просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки розгляд справи проводився у його відсутності і він не був повідомлений про розгляд справи, про наявність оскаржуваної постанови дізнався лише 03.06.2026 року при виявленні блокування своїх карткових рахунків державним виконавцем. Зазначає, що через наявність хронічних захворювань він позбавлений можливості щоденно відвідувати державні установи чи самостійно моніторити інтернет-ресурси суду.
Дослідивши матеріали справи та апеляційної скарги, приходжу до висновку, що скаржнику слід відмовити в поновленні строку на апеляційне оскарження та повернути подану ним апеляційну скаргу. 
Згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 319870 відносно ОСОБА_1 був складений 28.01.2026 року у присутності останнього. 
Як вбачається із вказаного протоколу, ОСОБА_1 було повідомлено, що розгляд адміністративної справи відносно останнього відбудеться у Шевченківському районному суді м. Львова, однак він відмовився від підпису у протоколі.
Розгляд справи вперше було призначено на 09.25 год. 17.02.2026 року.  ОСОБА_1 в судове засідання суду першої інстанції не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце такого, що підтверджується наявною в матеріалах справи судовою повісткою-повідомленням про судове засідання. 
В подальшому, у зв`язку з неявкою ОСОБА_1 , розгляд справи був відкладений на 09.20 год. 02.03.2026 року. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності в судове засідання суду першої інстанції повторно не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце такого, що підтверджується наявною в матеріалах справи судовою повісткою-повідомленням про судове засідання. 
Так, оскаржувана постанова Шевченківського районного суду м. Львова винесена 02 березня 2026 року. 
Розгляд справи проводився у відсутності ОСОБА_1 . 
Апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції ОСОБА_1 подав 10.06.2026 року, тобто із пропущенням встановленого законом строку близько трьох місяців.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року, викладеної у рішенні по справі «Пономарьов проти України», сторони по справі в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Враховуючи, що з дня складання протоколу про адміністративне правопорушення до дня винесення оскаржуваної постанови пройшов один місяць та два дні, вважаю, що ОСОБА_1 не був позбавлений можливості дізнатися в суді першої інстанції про подальший перебіг відомого йому адміністративного провадження відносно нього та вчасно звернутися з апеляційною скаргою до суду. 
Крім того,  ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про дату, час та місце судових засідань, що підтверджується наявними в матеріалах справи судовими повістками-повідомленнями про судове засідання.
Покликання апелянта на те, що він був позбавлений можливості щоденно відвідувати державні установи чи самостійно моніторити інтернет-ресурси суду через наявність хронічних захворювань, на переконання суду апеляційної інстанції, не є поважними причинами пропуску строку на оскарження з огляду на значний термін, протягом якого ОСОБА_1 не звертався до суду з апеляційною скаргою, а саме більш ніж три місяці після ухвалення оскаржуваної постанови. 
Відтак, апелянт не навів достатніх доказів на підтвердження того, що йому не було відомо про судове засідання у адміністративному провадженні відносно нього. 
Таким чином, з огляду на те, що ОСОБА_1 було відомо про наявне відносно нього адміністративне провадження, та, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, вважаю, що наведені у апеляційній скарзі причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції є неповажними, а тому у поновленні строку на апеляційне оскарження слід відмовити. 
З наведених підстав апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 02 березня 2026 року слід повернути апелянту. 
Керуючись ст. 294 КУпАП, 

постановив:

в поновленні строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 відмовити. 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 02 березня 2026 року по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, повернути апелянту. 
Постанова оскарженню не підлягає. 

Суддя Львівського
апеляційного суду Головатий В. Я.