ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2026 року	м. Львів	Справа № 460/13861/25 пров. № А/857/44812/25	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Заверухи О.Б.,
суддів Гудима Л.Я., Онишкевича Т.В.,

розглянувши в електронній формі в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій,
суддя (судді) в суді першої інстанції – Щербаков В.В.,
час ухвалення рішення – не зазначено,
місце ухвалення рішення – м. Рівне,
дата складання повного тексту рішення – 23 вересня 2025 року,
В С Т А Н О В И В:
08 серпня 2025 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, в якому просила: визнати протиправними дії щодо відмови у призначенні пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобов`язати призначити та виплачувати пенсію із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
На обґрунтування позовних вимог зазначає, що як потерпіла від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 4 категорії, на підставі ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" має право на пільгову пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку. Однак, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 01.08.2025 № 172050007577 відмовлено їй в призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796 у зв`язку відсутністю необхідного терміну постійного проживання або постійної праці у зоні посиленого радіологічного контролю станом на 1 січня 1993 року - 4 роки. Вказує, що факт її проживання в зоні посиленого радіологічного контролю повністю підтверджується відповідними довідками. 
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2025 року у задоволенні позову відмовлено. 
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачем не доведено наявності передбачених статтею 55 Закону України № 796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» умов для призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку, а саме факту постійного проживання або роботи у зоні посиленого радіоекологічного контролю станом на 01.01.1993 не менше чотирьох років. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд встановив, що підтверджений період такого проживання є меншим за встановлений законом мінімум, при цьому реєстрація місця проживання сама по собі не є достатньою підставою для підтвердження факту постійного проживання у розумінні зазначеної норми; також врахував приписи Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсій, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1, відповідно до яких необхідним є подання належних документів, що підтверджують відповідний статус та періоди проживання, яких позивач не надав у необхідному обсязі. З урахуванням положень статей 9, 55 Закону № 796-XII, статті 77 КАС України щодо обов`язку доказування та оцінки доказів у їх сукупності, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач правомірно відмовив у призначенні пенсії, а тому підстави для задоволення позову відсутні. 
Не погодившись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким адміністративного позову задоволити повністю.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, зазначає, що суд першої інстанції неправильно застосував положення ст. 14 та ч. 5 ст. 242 КАС України, не врахував правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 24.07.2018 у справі № 129/3151/16-а, відповідно до яких факт проживання на забрудненій території має бути підтверджений належними доказами — довідкою або витягом органу місцевого самоврядування. Вважає, що суд першої інстанції безпідставно відхилив такі докази, що підтверджують факт її проживання понад 4 роки на території, яка перебуває під радіологічним контролем, та набуття нею права на пенсію зі зменшенням пенсійного віку на 5 років, починаючи з 17.06.2025. 
Суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження) (п.3 ч.1 ст.311 КАС України).
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу з наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 є особою, яка постійно проживала на території зони посиленого радіоекологічного контролю (4 категорія), що підтверджується відповідним посвідченням, копія якого знаходиться з матеріалах справи.
Позивач звернулась до відповідача із письмовою заявою про призначення їй пенсії за віком на підставі ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
За принципом екстериторіальності заяву передано на розгляд Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 01.08.2025 № 172050007577 відмовлено в призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №7 96 у зв`язку відсутністю необхідного терміну постійного проживання або постійної праці у зоні посиленого радіологічного контролю станом на 1 січня 1993 року - 4 роки.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку про безпідставність позовних вимог.
Колегія суддів погоджується з обґрунтованістю такого висновку суду першої інстанції з наступних підстав.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені у Законі України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 № 796-XII (далі – Закон № 796).
Згідно з ст. 9 Закону № 796 (тут і далі – в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи; 3) громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт.
Згідно з ст.55 Закону № 796 особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють в зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони станом на 01.01.1993 прожили або відпрацювали в цій зоні не менше 4 років, на 2 роки та додатково на 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.
Системний аналіз вказаних правових норм дає підстави вважати, що призначення та виплата пенсій особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, провадиться за нормами Закону № 1058-ІV і з урахуванням додаткових пільг, встановлених Законом № 796-XII. Отже, норми спеціального закону - Закону №796-XII застосовуються субсидіарно із нормами загального Закону №1058-ІV, доповнюють і конкретизують їх.
Механізм подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій визначено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 7 липня 2014 року №13-1).
Пунктом 4.7 розділу ІV Порядку №22-1 передбачено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
Відповідно до пп.5 п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (зі змінами внесеними згідно з Постановою правління Пенсійного фонду України № 13-2 від 30.07.2015, далі – Порядок № 22-1), документом, що засвідчує особливий статус особи, зокрема є посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Отже, у разі звернення особи із заявою про призначення їй пенсії із застосуванням ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" для підтвердження особливого статусу заявника додається посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування.
Як слідує з матеріалів справи, відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", посилаючись на відсутність підтверджуючих документів про факт його постійного проживання чи роботи на території, яка відноситься до зони посиленого радіологічного контролю протягом 4 років.
Як підтверджується електронними матеріалами справи, відповідно до витягу з реєстру Вараської територіальної громади № 2025/005782686 від 05.05.2025, позивач була зареєстрована у м. Вараш з 29.04.1982 по 28.08.1987, з 08.06.1990 по 28.03.1991, з 04.08.1992 по 10.05.1994, та з 06.02.2004 по даний час.
Крім того, рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 20.06.2025 у справі № 556/1516/25 встановлено факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_1 постійно проживала у м. Кузнецовськ Рівненської області в період з 01.03.1990 по 07.06.1990, з 29.03.1991 по 03.08.1992 включно.
Рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 20.06.2025 у справі № 556/1516/25 набрало законної сили 22.07.2025, тому вищезазначені обставини в силу положень ч.4 ст. 78 КАС України доказуванню не підлягають.
Місто Вараш Березнівського району Рівненської області, згідно з Постановою Кабінету Міністрів УРСР від 23.07.1991 № 106 до 31.12.2014 було віднесено до зони посиленого радіоекологічного контролю (ІV категорія) внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.
Пунктом 2 розділу І Закону № 76-VІІІ у статтю 2 Закону № 791а-ХІІ внесено зміни, якими абз.5 ч. 2 ст. 2 цього закону виключено. Зазначені зміни набрали законної сили з 01.01.2015.
Отже, з 01.01.2015 стаття 2 Закону № 791а-ХІІ визначає такі категорії зон радіоактивного забруднення територій:
1) зона відчуження - це територія, з якої проведено евакуацію населення в 1986 році;
2) зона безумовного (обов`язкового) відселення - це територія, що зазнала інтенсивного забруднення довгоживучими радіонуклідами, з щільністю забруднення грунту понад доаварійний рівень ізотопами цезію від 15,0 Кі/км-2 та вище, або стронцію від 3,0 Кі/км-2 та вище, або плутонію від 0,1 Кі/км-2 та вище, де розрахункова ефективна еквівалентна доза опромінення людини з урахуванням коефіцієнтів міграції радіонуклідів у рослини та інших факторів може перевищити 5,0 мЗв (0,5 бер) за рік понад дозу, яку вона одержувала у доаварійний період;
3) зона гарантованого добровільного відселення - це територія з щільністю забруднення ґрунту понад доаварійний рівень ізотопами цезію від 5,0 до 15,0 Кі/км-2, або стронцію від 0,15 до 3,0 Кі/км-2, або плутонію від 0,01 до 0,1 Кі/км-2, де розрахункова ефективна еквівалентна доза опромінення людини з урахуванням коефіцієнтів міграції радіонуклідів у рослини та інших факторів може перевищити 1,0 мЗв (0,1 бер) за рік понад дозу, яку вона одержувала у доаварійний період.
Отже, з 01.01.2015 зона посиленого радіоекологічного контролю виключена з переліку зон радіоактивного забруднення територій, визначених Законом № 791а-ХІІ.
Водночас, матеріалами справи підтверджено, що з 01.09.1987 по 01.03.1990 позивач навчалась в Рівненському медичному училищі, розташування закладу не відноситься до зони посиленого радіологічного контролю. Вказані обставини підтверджено відомостями диплому.
При цьому, витяг з реєстру Вараської територіальної громади № 2025/005782686 від 05.05.2025 підтверджує виключно факт реєстрації позивача у спірні періоди в м. Вараш, при цьому у ньому не вказано, що ОСОБА_1 у спірні періоди постійно проживала у м. Вараш.
В контексті зазначеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що період постійного проживання або постійної роботи у зоні посиленого радіологічного контролю станом на 1 січня 1993 року позивача становить менше 4 років, оскільки врахуванню підлягають лише періоди, підтверджені рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 20.06.2025 у справі № 556/1516/25.
Колегія суддів зауважує, що відповідно до наведених вище положень законодавства, підставою для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку є належність особи до потерпілих від Чорнобильської катастрофи та факт проживання (роботи), а не реєстрації у зоні посиленого радіологічного контролю.
Крім того, висновок аналогічного характеру наявний у постановах від 19.09.2019 у справі № 556/1172/17, від 11.03.2024 у справі № 500/2422/23, від 19.09.2024 року у справі № 460/23707/22, від 02.10.2024 у справі № 500/551/23, в яких Верховний Суд також зазначив про те, що виникнення права на зменшення пенсійного віку законодавець пов`язує із фактом фізичного перебування особи у зоні радіоактивного забруднення у зв`язку з постійним проживанням, або у зв`язку з роботою в такій місцевості. При цьому зменшення пенсійного віку залежить від рівня радіологічного забруднення місцевості та тривалості проживання в ній особи.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що матеріалами справи не підтверджено період проживання та роботи позивача на території радіоактивного забруднення станом на 01.01.1993 більше 4 років, що не дає підстав для застосування до позивача положень ст.55 Закону № 796-XII.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що позивач не позбавлена права звернутись до органу місцевого самоврядування за отриманням довідки, яка б підтверджувала саме факт проживання, а не лише реєстрації у м. Кузнецовськ Рівненської області (м. Вараш) в період з 01.03.1990 по 07.06.1990, з 29.03.1991 по 03.08.1992 включно. В разі отримання вказаної довідки та подання такої до пенсійного органу, період проживання та роботи позивача на території радіоактивного забруднення станом на 01.01.1993 становитиме більше 4 років.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд –
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2025 року у справі № 460/13861/25 – без змін.
Постанову разом із паперовими матеріалами справи надіслати до суду першої інстанції для приєднання до матеріалів справи.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	О. Б. Заверуха 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	Т. В. Онишкевич