Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04.05.2026  	Справа №607/2510/26 Провадження №2-о/607/180/2026	

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: 
головуючого – судді – Якімця Т.І.,
за участю секретаря судового засідання – Трембач С.О.,
без участі сторін,
під час розгляду в окремому провадженні у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі цивільної справи за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Сампара Надія Миронівна, заінтересована особа: Державний професійно-технічний навчальний заклад «Тернопільське вище професійне училище сфери послуг та туризму» про встановлення юридичного факту навчання 

У С Т А Н О В И В :
І. Описова частина
1. Стислий зміст заяви
Представник ОСОБА_1 – адвокат Сампара Н.М. – звернулася до суду, заінтересована особа: Державний професійно-технічний навчальний заклад «Тернопільське вище професійне училище сфери послуг та туризму» (далі – Тернопільське вище професійне училище) із заявою про встановлення факту навчання ОСОБА_2 у період з 1994 по 1997 рік у зазначеному закладі, отримання повної загальної середньої освіти та видачі їй атестата про повну загальну середню освіту.
В обґрунтування вказаної заяви представник ОСОБА_1 – адвокат Сампара Н.М. – зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_2 . У 1994 – 1997 роки заявниця здобувала повну загальну середню освіту в Тернопільському вищому професійному училищі. Адвокат зазначає, що 05 червня 2022 року у зв`язку із збройною агресією заявниця разом із неповнолітніми дітьми була змушена виїхати за межі України. Внаслідок переїзду ОСОБА_1 втратила атестат про повну загальну середню освіту, виданий Тернопільським вищим професійним училищем. Проте, під час влаштування на роботу на вимогу роботодавця надати атестат про повну загальну середню освіту, остання усвідомила, що нею втрачено вказаний документ. Заявниця звернулася до заінтересованої особи про видачу дубліката атестата, проте 28 січня 2026 року закладом надано відповідь № 23, де вказано, що факт видачі дубліката атестата на ім`я ОСОБА_3 є неможливим з тих причин, що в архіві закладу освіти відсутня книга реєстрації видачі атестатів 1994 – 1997 роки. Однак, засвідчують факт здобуття повної загальної середньої освіти на підставі зведених відомостей успішності учнів за 1994 – 1997 роки, де під № 2 у журналі учнів є ОСОБА_3 . Крім того, у заяві вказано, що отримання дубліката атестата не вбачається за можливе, адже у заінтересованої особи відсутня книга реєстрації видачі атестатів за
1994 – 1997 роки, а Єдина державна електронна база з питань освіти не містить відомостей про атестат, оскільки до неї вносяться відомості починаючи з 2000 року, що унеможливлює отримання заявницею дубліката атестата.
Встановлення цього факту необхідне заявниці для реалізації свого права на працю, оскільки під час оформлення на роботу, однією із головних вимог роботодавців є наявність повної загальної середньої освіти, що підтверджується атестатом. 
2. Стислий зміст заперечення
Від заінтересованої особи: Державного професійно-технічного навчального закладу «Тернопільське вище професійне училище сфери послуг та туризму» надійшла заява, в якій висловлено прохання встановити факт навчання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у період з 1994 по 1997 рік у них та отримання повної загальної середньої освіти та видачі їй атестата про повну загальну середню освіту.
3. Процесуальні дії та хронологія руху справи в суді
Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 лютого 2026 року відкрито провадження у цій цивільній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку окремого провадження.
У судове засідання заявниця ОСОБА_1 та її представник адвокат Сампара Н.М. не з`явилися, хоча про місце, день та час судового засідання повідомлялися належним чином, однак, адвокат подала заяву про розгляд справи у їх відсутності.
Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, хоча про місце, день та час судового засідання Тернопільське вище професійне училище повідомлялося належним чином. 
Відповідно до частини першої статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Крім того, суд зазначає, що у зв`язку з неявкою учасників справи, беручи до уваги приписи частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд встановив наступні обставини справи.
ІІ. Мотивувальна частина
1. Фактичні обставини встановлені судом.
ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_3 , про що свідчить свідоцтво про народження, серія НОМЕР_1 , актовий запис № 1 (а.с. 7). Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, серія НОМЕР_2 , актовий запис № 661, 19 вересня 2007 року розірвано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 12). Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00039929667 від 01 червня 2023 року, ОСОБА_5 мала дошлюбне прізвище ОСОБА_6 (а.с. 8, 9). Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 грудня 2015 року (справа № 607/13180-15-ц) шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 розірвано (а.с. 10, 11).
05 червня 2022 року ОСОБА_1 виїхала за межі України, про що свідчить відмітка у паспорті громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 (а.с. 5, 6).
У газеті «Вільне Життя» № 76 ( НОМЕР_4 ) від 19 вересня 2025 року міститься оголошення про визнання недійсним атестата про повну загальну середню освіту, виданий у 1997 році Тернопільським професійно-технічним училищем № 3 на ім`я ОСОБА_3 (а.с. 17, 18).
Листом Тернопільського вищого професійного училища від 28 січня 2026 року № 23 надано інформацію про те, що видача дубліката атестата про повну загальну середню освіту на ім`я ОСОБА_3 є неможливою з тих причин, що в архіві закладу освіти відсутня книга реєстрації видачі атестатів 1994 – 1997 роки (обставини втрати книги не з`ясовані). Проте засвідчують факт здобуття повної загальної середньої освіти на підставі зведених відомостей успішності учнів за 1994 – 1997 роки (а.с. 13).
Як вказано у зведених відомостях успішності учнів за 1994 – 1997 року (№ 202) під № 2 вказана Гонта Л. з відповідним оцінюванням (а.с. 14 – 16).
2. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.
2.1. Конституцією України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом (частина перша статті 55). 
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (пункт 1).
Згідно з частинами першою, другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави; суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. 
За частиною першою статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
У частині першій статті 15 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) вказано, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України, окреме провадження – це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Частинами першою, другою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу;
6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті;
7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. 
У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року (справа № 320/948/18) зроблено висновок, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.
Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.
Частиною третьою статті 294 ЦПК України визначено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.
2.2. Згідно з частиною третьою статті 40 Закону України «Про освіту» інформація про видані документи про середню, професійну, фахову передвищу та вищу освіту вноситься до Єдиного державного реєстру документів про освіту в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки.
До 22 вересня 2015 року діяла Постанова Кабінету Міністрів України «Про документи про освіту та вчені звання» від 12 листопада 1997 року № 1260, яка втратила чинність на підставі Постанови Кабінету Міністрів України «Про документи про професійну (професійно-технічну) освіту державного зразка і додатки до них» від 22 липня 2015 року № 645.
Вказана Постанова передбачала, зокрема, що документи про освіту, що виготовляються на основі фотокомп`ютерних технологій, видаються випускникам, що закінчили повний курс навчання у державних навчальних закладах та закладах освіти недержавної форми власності, акредитованих у порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 12 лютого 1996 року № 200 «Про ліцензування, атестацію та акредитацію закладів освіти»; особам, які під час навчання у професійно-технічних навчальних закладах другого атестаційного рівня та вищих навчальних закладах I - II рівнів акредитації одержали повну загальну середню освіту, можуть видаватися за їх бажанням також атестати про повну загальну середню освіту.
Згідно з Переліку документів про освіту та вчені звання в Україні, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 1993 року № 1058, станом на час навчання заявниці в України видавалися атестати про повну загальну середню освіту.
Тож факт видачі у 1997 році Тернопільським вищим професійним училищем атестата про повну загальну середню освіту не суперечить законодавству, що діяло на той час, оскільки професійно-технічні навчальні заклади поряд із професійною підготовкою забезпечували здобуття учнями повної загальної середньої освіти та мали право видавати документи про освіту встановленого державного зразка. 
У пункті 2 Постанови Кабінету Міністрів України «Про документи про професійну (професійно-технічну) освіту державного зразка і додатки до них» від 22 липня 2015 року № 645 установлено, що інформація, яка відтворюється в документах про професійну (професійно-технічну) освіту державного зразка, формується закладами освіти з використанням Єдиної державної електронної бази з питань освіти.
Відсутність інформації про факт видачі документа в цій базі створює перешкоди для отримання дубліката освітнього документа. 
Отже, встановлення факту навчання та отримання заявницею атестата про повну загальну середню освіту, виданого Тернопільським вищим професійним училищем, має для неї юридичне значення, оскільки за відсутності відповідних відомостей у в Єдиній державній електронній базі з питань освітирішення суду може бути використане як підстава для замовлення та оформлення дубліката документа про освіту.
Положеннями статей 80 – 81 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
ІІІ. Висновки суду за результатами розгляду заяви
Відтак суд, враховуючи встановлені обставини, які були підтверджені доказами, дослідженими в судовому засіданні, вважає за можливе встановити факт навчання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у період з 1994 по 1997 рік в зазначеному навчальному закладі та отримання нею повної загальної середньої освіти та видачі їй атестата про повну загальну середню освіту.
Враховуючи наведене, суд вважає, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.
Судові витрати за розгляд справи у суді першої інстанції покласти на заявницю в межах нею понесених.
Керуючись статтями 2, 4, 12, 13, 19, 244, 255 – 256, 258 – 259, 263 –265, 268, 273, 293, 315, 352 – 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:
1. Заяву ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Сампара Надія Миронівна, заінтересована особа: державний професійно-технічний навчальний заклад «Тернопільське вище професійне училище сфери послуг та туризму» про встановлення юридичного факту навчання – задовольнити.
2. Встановити юридичний факт, а саме: факт навчання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 , у період з 1994 по 1997 рік у Державному професійно-технічному навчальному закладі «Тернопільське вище професійне училище сфери послуг та туризму», отримання повної загальної середньої освіти та видачі атестата про повну загальну середню освіту –  ОСОБА_3 .
3. Судові витрати за розгляд справи у суді першої інстанції покласти на заявницю в межах нею понесених.
4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.
5. У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
6. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного рішення суду.
7. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення виготовлено 04 травня 2026 року.

Відомості про учасників справи:
Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .
Заінтересована особа: Державний професійно-технічний навчальний заклад «Тернопільське вище професійне училище сфери послуг та туризму», код ЄДРПОУ: 02547671, адреса місцезнаходження: вул. Замонастирська, 26, м. Тернопіль.

Головуючий суддя    	Т. І. Якімець