Справа № 345/5853/25 
Провадження № 22-ц/4808/274/26 
Головуючий у 1 інстанції Кулаєць Б. О. 
Суддя-доповідач Бойчук 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 травня 2026 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
судді-доповідача Бойчука І.В.,
суддів: Пнівчук О.В., Томин О.О.,
секретаря   Панасюк В.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Калуський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Калуському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Міністерство оборони України, військова частина НОМЕР_1 про встановлення факту смерті, за апеляційною скаргою представника Міністерство оборони України на рішення Калуського міськрайонного суду від 27 листопада 2025 року під головуванням судді Кулаєць Б.О. у м. Калуш,
в с т а н о в и в:
В жовтні 2025 року представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду першої інстанції з заявою про встановлення факту смерті.
Заяву обґрунтував тим, що 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на території України було запроваджено воєнний стан в зв`язку з неспровокованою збройною агресією російської федерації до України. Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 86 від 26.03.2024 рядового ОСОБА_3 , який прибув з військової частини НОМЕР_2 , наказом командира військової частини НОМЕР_3 (по особовому складу) від 11 березня 2023 року №72-PC, зараховано на всі види забезпечення до військової частини НОМЕР_1 . У період з 06.04.2024 по 07.04.2024 ОСОБА_3 брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в районі населеного пункту Роботине Запорізької області.
Від командира 3 механізованого батальйону 07.04.2024 поступило повідомлення про те, що о 09.15 год. 07.04.2024 при здійсненні оборонних дій в районі н.п. Роботине (БР Командира 117 омбр № 1100 дск від 05.04.2024 БР Командира 3 МБ 117 омбр № НОМЕР_4 від 06.04.2024 внаслідок ураження FPV дроном військовослужбовець ОСОБА_3 отримав поранення, несумісні зі життям. На даний момент тіло військовослужбовця не евакуйовано. В поясненнях, наданих ТВО командира НОМЕР_5 /ч НОМЕР_1 ОСОБА_4 та стрільцем-санітаром ОСОБА_5 , підтверджується факт отримання під час обстрілу ОСОБА_3 поранення, несумісного зі життям. Загиблий ОСОБА_3 являється батьком заявників. 
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №1892 від 10.04.2024 призначено службове розслідування за фактом зникнення ІНФОРМАЦІЯ_1 під час виконання бойового завдання рядового ОСОБА_3 , яке закінчено 21 квітня 2024 року. У ході проведення службового розслідування було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 близько 09.15 год. на позиції лісосмуги ЗАМБІЯ, точка 4, поблизу н.п. Роботине Запорізької області під час виконання бойового завдання внаслідок ураження FPV дроном, військовослужбовець рядовий ОСОБА_3 отримав поранення, несумісні з життям. Тіло евакуювати не вдається через активні ворожі обстріли - рахується зниклим безвісти. Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань зареєстроване кримінальне провадження № 12024141150000398, правова кваліфікація ст. 115 ч. 1 КК України. Встановлення факту смерті в судовому порядку необхідно для подальшої реєстрації даного факту в органах ДРАЦС та отримання свідоцтва про смерть. Інших членів сім`ї, які відповідно до законодавства мають право на отримання соціальних виплат у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 , відсутні.
Просив встановити факт смерті громадянина України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 в районі населеного пункту Роботине Запорізької області. Дату смерті ОСОБА_3 , уродженця с. Бишів Львівської області Радехівського району, вважати ІНФОРМАЦІЯ_3 . Місцем смерті ОСОБА_3 вважати населений пункт Роботино Запорізької області. Вважати, що загибель ОСОБА_3 під час безпосередньої участі у бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, у зв?язку з військовою агресією російської федерації проти України, у складі військової частини НОМЕР_6 .
Рішенням Калуського міськрайонного суду від 27 листопада 2025 року задоволено заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про встановлення факту смерті.
Встановлено факт смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Бишів Радехівського району Львівської області, громадянина України, який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 поблизу с. Роботине Запорізької області при виконанні обов?язків військової служби під час забезпечення і здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерація у складі військової частини НОМЕР_1 .
У апеляційній скарзі представник Міністерство оборони Українипосилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду.
Зазначає, що обраний заявниками спосіб судового захисту суперечить положенням ЦК України та ЦПК України чого і не було враховано судом першої інстанції.
Апелянт зсилається на судову практику Верховного Суду де зазначено, що підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Зазначений висновок щодо застосування норм права не був врахований судом першої інстанції.
Також доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, можуть бути зокрема письмові докази; речові докази, у тому числі звуко - і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва / довідки про смерть; показання свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі при обставинах, що загрожували їй смертю.
Вказаний перелік доказів не є вичерпним та може бути конкретизований у кожній справі залежно від встановлених у ній обставин.
Також Верховний Суд в інших справах дійшов висновку про те, що за наявності припущень про факт смерті фізичної особи, у тому числі у зв`язку з воєнними діями, без достовірних доказів, які свідчать про цей факт, правильним буде звернення до суду із заявою про оголошення судом особи померлою, а не із заявою про встановлення факту смерті цієї фізичної особи.
До того ж особливістю визнання фізичної особи померлою є передбачені законом правові наслідки появи такої особи, тоді як встановлення факту смерті фізичної особи таких наслідків не передбачає.
У даній справі заявники ОСОБА_1 , ОСОБА_2 просять суд встановити факт смерті військовослужбовця ОСОБА_3 .
Однак, долучені заявниками на підтвердження факту смерті виключно матеріали службового розслідування військової частини НОМЕР_1 не можуть достовірно свідчити про загибель військовослужбовця ОСОБА_3 в конкретний час і за конкретних обставин.
Апелянт зазначає, що законодавець визначив можливість оголосити фізичну особу померлою лише після закінчення воєнний дій: за загальним правилом після 2 років від такої дати, а у якості винятку з урахуванням конкретних обставин раніше, але у будь-якому разі не раніше 6 місяців.
Отже, відлік шестимісячного строку, визначеного ч. 2 ст. 46 ЦК України, для оголошення фізичної особи померлою має починатися саме з дня закінчення воєнних дій на території держави.
Просить задовольнити апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .
Учасники справи правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися, що відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.
Сторони у справі в засідання апеляційного суду не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про день, час і місце слухання справи. 
Представники Міністерства оборони України та військової частини НОМЕР_1 подали до апеляційного суду клопотання про розгляд справи без їхньої участі.
З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив про розгляд справи за їхньої відсутності.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, враховуючи таке.
Критерії оцінки правомірності оскаржуваних судових рішень визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає.
Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.
Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей.
Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Задовольняючи заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню, оскільки вимоги її законні, обґрунтовані та підтверджені письмовими доказами.
Підставою для такого висновку суду послужило те, що військовослужбовець рядовий ОСОБА_3 07.04.2024 внаслідок бойового ураження ворожим FPV-дроном отримав поранення несумісні зі життям, однак через неможливість евакуації тіла у зв`язку з ворожими обстрілами та підтвердження смерті лікарським документом, вважається зниклим безвісти, беручи до уваги письмові докази, наявні матеріалах справи, в тому числі, письмові пояснення свідків даної події, які підтвердили те, що внаслідок ураження ОСОБА_3 загинув.
Таким чином суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 поблизу населеного пункту Роботине Запорізької області. Зважаючи на те, що заявники не мають іншої можливості, окрім, як в судовому порядку, встановити факт смерті батька ОСОБА_3  під час виконання бойових завдань із забезпечення відсічі збройної агресії російської федерації, на основі з`ясованих обставин справи суд першої інстанції задовольнив заяву.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком з огляду на таке.
Згідно із частинами третьою - четвертою статті 49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно частини першої статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.
Водночас пункт 1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за № 719/4940, деталізує положення статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та встановлює, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о) установленої форми; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о) установленої форми; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.
Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України встановлення фактів, що мають юридичне значення, здійснюється в порядку окремого провадження. Особливістю окремого провадження є те, що воно спрямоване на з`ясування необхідних фактів за відсутності правового спору.
ЦПК України містить чотири процедури, наслідком якої є ухвалення судового рішення, на підставі якого органами Державної реєстрації актів цивільного стану може бути видано свідоцтво про смерть, зокрема:
- встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України);
- встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (пункт 9 частини першої статті 315 ЦПК України);
- встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України або на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан (стаття 317 ЦПК України);
- визнання фізичної особи померлою (статті 305-309 ЦПК України).
Вказані процедури є відмінними між собою, мають певні особливості та різні правові наслідки.
Щодо встановлення факту смерті на підставі пункту 8 частини першої статті 315 ЦПК України.
Пунктом 8 частини статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.
У заяві про встановлення факту повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт (частини перша-друга статті 318 ЦПК України).
Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті.
При цьому слід мати на увазі, що встановлення зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті та від оголошення особи померлою.
До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 10 червня 2021 року у справі № 591/1461/19.
Отже, встановлення факту смерті фізичної особи на підставі пункту 8 частини першої статті 315 ЦПК України можливе лише тоді, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, за яких настала смерть, і факт неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.
Щодо оголошення особи померлою (стаття 46 ЦК України та статті 305-309 ЦПК України).
Відповідно до частини другої статті 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років після закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.
Згідно із частиною третьою статті 46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.
Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється ЦПК України (частина четверта статті 46 ЦК України).
Відповідно до змісту статті 305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.
Згідно із частиною першою статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою: обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.
Тому оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть цієї особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті.
Підставою для оголошення особи померлою є не факти (докази), які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).
Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до частини третьої статті 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.
Встановлено, що батьками заявників по справі являється ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , які 15.08.2001 розірвали шлюб, що стверджується відповідними свідоцтвами про народження та свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с. 15, 16, 51, 52, 63, 84).
Батьки ОСОБА_3 померли, що стверджується витягом від 31.10.2025 та повторними свідоцтвами про смерть серії НОМЕР_7 , № НОМЕР_8 від 31.10.2025 (а.с. 61, 62, 64, 90).
ОСОБА_7 надійшло сповіщення з ІНФОРМАЦІЯ_4 про те, що її брат рядовий ОСОБА_3 відданий військовій присязі на вірність українському народові в бою за Батьківщину, виявивши стійкість та мужність, зник безвісти 07.04.2024 в районі н.п. Роботине виконуючи бойове завдання за призначенням в ході ведення бойових дій (а.с. 17, 53, 85).
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 86 від 26.03.2024 рядового ОСОБА_3 , який прибув з військової частини НОМЕР_2 та призначений наказом командир військової частини НОМЕР_3 (по особовому складу) від 11 березня 2023 року №72-PC вважати таким, що справи та посаду прийняв, та приступив до виконання обов`язків за посадою номера обслуги 3 механізованого відділення 2 механізованого взводу 7 механізованої роти НОМЕР_9 механізованого батальйону, ВОС-101533А, зараховано на всі види забезпечення до військової частини НОМЕР_1 , та зараховано на всі види забезпечення (а.с. 3, 35, 75).
В доповіді командира НОМЕР_9 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 та командира військової частини НОМЕР_1 до командира військової частини НОМЕР_3 від 07.04.2024 зазначено, що 09:15 год. 07.04.2024 при здійсненні оборонних дій в районі н.п. Роботине (БР Командира 117 омбр №1100дск від 05.04.2024 БР КОМАНДИРА 3 МБ 117 омбр № 332дск від 06.04.2024) внаслідок ураження FPV дроном, рядовий ОСОБА_3 отримав поранення несумісні з життям. На даний момент тіло військовослужбовця не евакуйовано. Місце знаходження тіла військовослужбовця «ЗАМБІЯ» т.4 за координатами НОМЕР_10 (а.с. 12, 47-48, 82).
В рапорті командира НОМЕР_9 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 до командира вказаної військової частини від 09.04.2024 він просить призначити службове розслідування встановлення обставин зникнення безвісти рядового ОСОБА_3 (а.с. 8, 40).
Згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 101 від 10.04.2024 рядового ОСОБА_3 знято з усіх видів забезпечення у зв`язку зі зникненням безвісти та виключено зі складу сил та засобів ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСУВ « ІНФОРМАЦІЯ_6 » (а.с. 4, 36, 75 на звороті).
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) № 1892 від 10.04.2024 призначено службове розслідування за фактом зникнення 07.04.2024 під час виконання бойового завдання номера обслуги 3 механізованого відділення 2 механізованого взводу 7 механізованої механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 , проведення якого доручено заступнику командира 1 мінометної батареї з морально психологічного забезпечення НОМЕР_9 механізованого батальйону молодшому лейтенанту ОСОБА_8 (а.с. 6, 38, 77).
З витяга з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 19.04.2024 встановлено, що 17.04.2024 до Червоноградського РВП ГУ НП у Львівській області надійшла заява від ОСОБА_7 з приводу зникнення безвісти її брата ОСОБА_3 , який являється військовослужбовцем, зв?язок з яким пропав ІНФОРМАЦІЯ_1 в районі н.л. Роботине, в ході виконання ним бойового завдання за призначенням. Номер кримінального провадження № 12024141150000398, правова кваліфікація ч. 1 ст. 115 КК України (а.с. 14, 50, 83 на звороті).
В письмових поясненнях стрільця санітара військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 від 25.04.2024 він пояснив, що він виконував завдання у складі бойової групи, завдання якої полягало у відновленні та закріпленні на рубежі лісосмуги ЗАМБІЯ, т. 4. Близько 08:50 години ранку противник здійснив обстріл з FPV-дрона по їхній позиції. ОСОБА_3 отримав команду висуватись на позицію на лісосмугу ЗАМБІЯ, точку 4, для відновлення рубежу. ОСОБА_3 висунувся вперед для визначення кращої позиції для своєї групи. Близько 09:15 год. ОСОБА_3 атакували FPV-дрони. Він спробував підійти до ОСОБА_3 , але йому не вдалося через FPV-дрони. Крайній раз він чув ОСОБА_3 поблизу лісосмуги ЗАМБІЯ, точки 4 (а.с. 18, 54-55, 86).
Відповідно до письмових пояснень командира 7 механізованої роти НОМЕР_9 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 від 25.04.2024 рядовий ОСОБА_3 виконував бойове розпорядження поблизу н.п. Роботине, лісосмуга ЗАМБІЯ, т. 4, та отримав поранення від FPV-дрона, які несумісні зі життям. Тіло військовослужбовця забрати неможливо, оскільки ведуться постійні обстріли (а.с. 19, 56-57, 87).
В акті службового розслідування заступника командира 1 мінометної батареї з морально-психологічного забезпечення 3 механізованого батальйону лейтенанта ОСОБА_8 від 27.04.2025, зокрема, зазначено, що рядовий ОСОБА_3 перебував на позиціях підрозділу та виконував бойове завдання 07.04.2024 відповідно до (БР Командира 117 омбр №1100дск від 05.04.2024 БР КОМАНДИРА 3 МБ 117 омбр № 332дск від 06.04.2024). Відповідно до "Журналу ведення бойових дій військової частини НОМЕР_1 зафіксовано: з 09:15 год. 07.04.2024 рядовий ОСОБА_3 внаслідок ураження ворожим FPV дроном отримав поранення несумісні зі життям в лісосмузі ЗАМБІЯ, точка 4, поблизу н.п Роботине, Запорізької області.
Також, у ході проведення службового розслідування встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 близько 09:15 год. на позиції лісосмуги ЗАМБІЯ, точки 4, поблизу н.п Роботине Запорізької області, під час виконання бойового завдання рядовий ОСОБА_3 внаслідок ураження ворожим FPV дроном отримав поранення несумісні з життям, тіло евакуювати не вдається через активні ворожі обстріли - рахується зниклим безвісти. Дана подія пов?язана з веденням бойових дій та діями з боку противника та сталася під час виконання завдання зазначеним вище військовослужбовцем під час здійснення заходів з національної безпеки оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації. Неправомірних дій військовослужбовця, причинного зв?язку між діями військовослужбовця та подією, що трапилась, не встановлено (а.с. 9-11, 41-46, 79-81).
За фактом службового розслідуванням щодо зникнення безвісти рядового ОСОБА_3 , розпочатим 10.04.2024 та закінченим 27.04.2025, командир військової частини НОМЕР_1 вирішив: з пропозиціями, викладеними в акті № 18338 від 27.04.2024, погодитись та акт затвердити (а.с. 39).
Згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) № 1710 від 29.04.2024 «Про результати службового розслідування» заступником командира 1 мінометної батареї з морально-психологічного забезпечення 3 механізованого батальйону лейтенантом ОСОБА_8 було проведене службове розслідування за фактом зникнення безвісти 07.04.2024 під час виконання бойового завдання рядового ОСОБА_3 . У ході проведення службового розслідування було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 близько 09:15 год. на позиції лісосмуги ЗАМБІЯ, точки 4, поблизу н.п. Роботине Запорізької області, під час виконання бойового завдання відповідно до (БР Командира 117 омбр № 1100дск від 05.04.2024 БР КОМАНДИРА 3 МБ 117 омбр № 332дск від 06.04.2024) рядовий ОСОБА_3 внаслідок ураження ворожим FPV дроном отримав поранення несумісні зі життям, тіло евакуювати не вдається через активні ворожі обстріли - рахується зниклим безвісти. Під час виконання бойового завдання рядовий ОСОБА_3 перебував в засобах індивідуального захисту (у відповідності до вимог статті 18 та додатку 1 Бойового Статуту Сухопутних військ Збройних Сил України розділу III), не вчиняв дій, що містять ознаки кримінального або адміністративного правопорушення, не перебував в стані алкогольного сп?яніння або під впливом наркотичних чи інших отруйних речовин, не вчиняв дій, пов?язаних із навмисним заподіянням шкоди своєму здоров?ю, не використовував в особистих цілях без відома командування транспортних засобів, озброєння, устаткування, інструментів та матеріалів, які належать військовій частині, що підтверджується зібраними під час проведення розслідування відповідно до акту службового розслідування від 27.04.2024 № 18338. У зв`язку з чим наказано рядового ОСОБА_3 вважати безвісти зниклим. Даний випадок вважати таким, що пов`язаний з бойовими ураженнями і діями з боку противника при виконанні обов?язків військової служби під час забезпечення і здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерація, перебуваючи безпосередньо в районі проведення бойовим дій, при виконанні бойового завдання (а.с. 37).
Рядовий ОСОБА_3 в період з 06.04.2024 по 07.04.2024 дійсно брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв?язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в районі н.п. Роботине Запорізької області, що підтверджується довідкою № 1843/3/207 від 09.07.2024 (а.с. 13, 49, 83).
Вказані вище докази у своїй сукупності достовірно не свідчать про смерть ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , а лише дають підстави для обґрунтованого припущення смерті за обставин, що підтверджені цими доказами, які можуть свідчити про смерть останнього.
Інших доказів ні заявники не надали, ні суд не встановив, виконавши вимоги частини третьої статті 294 ЦПК України.
Ураховуючи викладене, виходячи зі змісту положень статей 43, 46 ЦК України, статей 305, 306 ЦПК України, колегія апеляційного суду вважає, що за наявності припущень про факт смерті фізичної особи, у тому числі, у зв`язку з воєнними діями, без достовірних доказів, які свідчать про цей факт, правильним буде звернення до суду із заявою про оголошення судом особи померлою (частина друга статті 46 ЦК України), а не із заявою про встановлення факту смерті цієї фізичної особи (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України).
Ураховуючи наведене, підстави для задоволення заяви  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про встановлення факту смерті їхнього батька - ОСОБА_3 (військовослужбовця) у певний час - 07.04.2024 під час виконання бойового завдання за пунктом 8 частини першої статті 315 ЦПК України відсутні.
Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 28 лютого 2024 року у справі № 506/358/22 (провадження № 61-7094св23) та постанові Верховного Суду від 08 жовтня 2025 року у справі № 357/9150/24 (провадження № 61-2282св25)
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
Суд першої інстанції, вирішуючи справу на вищевказане уваги не звернув та дійшов помилкового висновку щодо наявності підстав для задоволення заяви  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про встановлення факту смерті їхнього батька ОСОБА_3 .
З огляду на зазначене, апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
За положеннями пп. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить висновку, що постановлене у справі судове рішення не відповідає вимогам матеріального і процесуального права, тому його слід скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про встановлення факту смерті.
Керуючись ст. 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд 
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу представника Міністерство оборони України задовольнити.
Рішення Калуського міськрайонного суду від 27 листопада 2025 року скасувати. Ухвалити нове рішення. 
Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Калуський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Калуському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Міністерство оборони України, військова частина НОМЕР_1 про встановлення факту смерті.
Постанова суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Постанову складено 11 травня 2026 року.

Суддя-доповідач:       І.В. Бойчук
Судді:         О.В. Пнівчук            О.О. Томин