Справа № 344/11728/22
Провадження № 2/344/160/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2026 року місто Івано-Франківськ 

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у складі:
головуючого - судді Мелещенко Л.В. 
за участю секретаря судового засідання – Дутки Р.-І.Я., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Івано-Франківськ в режимі відеоконференції за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг «Monobank»,-

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позиції позивача та відповідача.
Позивач Акціонерне товариство «Універсал Банк» звернувся до суду з позовом до відповідача  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 24 липня 2020 року у розмірі 44 467,20 гривень.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у жовтні 2017 року позивач запустив новий проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. 
24 липня 2020 року відповідач ОСОБА_1 звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-Заяву до договору про надання банківських послуг про відкриття поточного рахунку, а також своїм підписом повністю та безумовно прийняла пропозицію банку та погоджується з тим, що Анкета-Заява разом з Умовами і Правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. 
На підставі укладеного договору ОСОБА_1 отримала кредитний ліміт у розмірі 30000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,2 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом у розмірі 6,4 % на місяць на суму простроченої заборгованості за кредитом з можливістю його коригування. 
18 серпня 2022 року позивач направив відповідачу повідомлення «пуш» (електронне повідомлення) про істотне порушення умов договору та про необхідність погасити суму заборгованості.
У зв`язку з порушенням відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань станом на 12.07.2022 утворилася заборгованість у розмірі 44467,20 гривень, що складається з загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), яку позивач просив стягнути з відповідача на користь позивача, а також понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору у розмірі 2481,00 гривень (т. 1 а.с. 1-9).
08 жовтня 2024 року представником позивача Акціонерного товариства «Універсал Банк» Приходько Л.А. надані суду додаткові пояснення, в яких вказує, що згідно тарифів Чорної картки «Monobank» пільговий період за карткою становить 62 днів, що діє з моменту виникнення заборгованості до кінця календарного місяця, наступного за датою виникнення заборгованості при умові її погашення у повному обсязі. За період з 25.07.2020 по 31.08.2020 відповідач витратила 9998,56 гривень, поповнила ж рахунок лише на 500,00 грн. Тобто клієнту необхідно було до 31.08.2020 поповнити ту ж суму, яку вона витратила в липня 2020 року, а саме ще 9006,40 грн. В такому разі відповідач залишилася б ще на місяць в пільговому періоді, оскільки витрати липня були б закриті (погашені) та підрахунок почався б з серпня 2020 до кінця вересня. Таким чином, перебіг пільгового періоду розпочався з 25.07.2020 та мав тривати до 31.08.2020 - 37 днів. Для продовження пільгового періоду відповідачу до кінця вересня потрібно було закрити суму витрат серпня. Тому обґрунтованим є нарахування банком відсотків вже з 31.08.2020, що відображено у розрахунку заборгованості. Щодо невідображення у наданому розрахунку заборгованості нарахування відсотків за певні зазначені дати, то вказане відбулося через технічний збій у формуванні розрахунків (т.2 а.с.45-46).
29 квітня 2026 року представником відповідача ОСОБА_1 – адвокатом Широких Ю.В. подані до суду письмові пояснення, в яких вказує, що у відповідача відсутній борг за кредитом, оскільки у позивача немає підстав для його нарахування.
Відповідач пояснює, що у позовній заяві позивач вказує як підставу для свого позову кредитний договір від 24.07.2020 та анкету заяву від 24.07.2020. В Анкеті-Заяві до договору про надання банківських послуг зазначено, що ця Анкета-Заява разом з Умовами і правилами обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, таблицею обчислення вартості кредиту і паспортом споживчого кредиту, що розміщені за посиланням www.monobank.ua/forms, тарифами, що розміщені за посиланням www.monobank.ua/rates, складають Договір про надання банківських послуг. Підписуючи цю Анкету-заяву власноручним підписом або цифровим власноручним підписом на екрані власного смартфону у Мобільному додатку, заявник підтверджує отримання примірника Договору в мобільному додатку, підтверджує свою згоду з умовами договору, підтверджує укладання Договору. Водночас, в Анкеті-Заяві до Договору про надання банківських послуг, у графі «підпис клієнта» містить факсимільне (графічне) відтворення власноручного підпису особи. Візуальне порівняння підписів у Анкеті-Заяві та паспорті ОСОБА_1 видно, що вони є різними: підпис клієнта у цій Анкеті-Заяві не схожий на підписи відповідача у її паспорті. 
Крім того, подана суду Анкета-Заява візуально не містить усіх перелічених у частині другій статті 26 Закону України «Про електронні довірчі послуги» реквізитів. Тобто Анкета-Заява у розділі «підпис банку» містить лише факсимільне (графічне) відтворення фізичної печатки позивача, що не є кваліфікованою електронною печаткою у розумінні підпункту 25 пункту 1 статті 1 Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги». Факт підписання Анкети-Заяви до договору про надання банківських послуг від 24.07.2020, який наданий суду позивачем, відповідач заперечує. Вищезазначені недоліки вказаної заяви викликають обґрунтовані сумніви в достовірності цього документу і те, що саме цю Анкету-Заяву було підписано відповідачем. 
Позивачем подано суду довідку про розмір встановленого кредитного ліміту від 09.05.2024, яка містить інформацію про те, що 24.07.2020 позивачем було встановлено ОСОБА_1 кредитний ліміт в сумі 10 000,00 гривень. Збільшення цього кредитного ліміту відбулось 09.10.2020 у сумі 30 000,00 гривень. Водночас, за копією пуш-повідомлення про збільшення кредитного ліміту від 24.07.2020 вбачається, що було змінено кредитний ліміт, однак кому він був змінений, кому і коли надіслано таке повідомлення, встановити неможливо. Вказана довідка не містить вказівки на збільшення кредитних лімітів іншого типу, як-то «Розстрочка» тощо. Відповідно до копії пуш-повідомлення про збільшення кредитного ліміту 09.10.2020 було змінено кредитний ліміт на картці 30 000,00 гривень і на розстрочку 15 000,00 гривень. Також у цьому повідомленні зазначено: ваш загальний кредитний ліміт підвищений до 45 000,00 гривень. Ліміт на картці 30 000,00 гривень, на Розстрочку і покупку частинами 15 000,00 гривень. Процентна ставка «лише % на місяць», тобто розмір відсотків не встановлено. Інформація, кому саме ліміт був змінений, кому і коли надіслано таке повідомлення відсутня.
У матеріалах справи міститься документ під назвою Заява Клієнта № 20.30.0001878 від 13.10.2020 на послугу «Розстрочка», в якій зазначено ліміт кредиту 7300,00 гривень, процентна ставка 0,00001% на рік, розмір щомісячного платежу 1051,20 гривень, кількість місяців не вказана. Розмір комісії не вказано, строк кредиту – 8 місяців, мета – придбання Товару. Підписи Клієнта та представника банку в цій Заяві відсутні.
Також у матеріалах справи наявна Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, розрахунок в якій починається з 13.10.2020, де вказана «чиста сума кредиту за розрахунковий період» у розмірі вже 8409,60 гривень, яка включає «комісію за надання кредиту» (9 колонка Таблиці) в сумі 1109,60 гривень. Сума кредиту за договором становить 7300,00 гривень (колонка 5 Таблиці) і встановлена сума платежів по 1051,20 гривень щомісячно. 
Паспорт споживчого кредиту «Розстрочка» передбачає:
1)Тип кредиту – не відновлювальна кредитна лінія;
2)Строк кредитування – 8 місяців; 
3)Мета – на споживчі цілі; 
4)Спосіб та строк надання кредиту – безготівковим шляхом;
5)Процентна ставка – відсотків річних 0,00001;
6)Комісія за надання фінансового інструменту – 1109,60; 
7)Реальна процентна ставка, відсотків річних – 47,3.
Відповідач зазначає, що таким чином у цьому Паспорті міститься суперечлива інформація щодо річної ставки відсотків – в одному розділі це 0,00001, в другому 47,3.
У матеріалах справи наявний також документ під назвою «Форма підтвердження електронного документу» - «Розстрочка».
У цьому документі міститься Інформація про електронний підпис представника банку, час формування ЕП – 13.10.2020 17:13:09 з підписом АЦСК.
Також у ньому наявна інформація про Електронний підпис Клієнта ОСОБА_1 , дата і час генерації ключової пари ЕП - 08.10.2020 о 19:25:13 год., а час формування ЕП : 13.10.2020 17:13:09 год. 
Який саме документ підписано за цією Формою відповідачу незрозуміло, однак по його змісту видно, що і клієнт, і працівник банку сформували свої ЕП не тільки в одну хвилину, а й в одну секунду, що об`єктивно є неможливим і ставить під сумнів те, що ОСОБА_1 дійсно подавала таку заяву та підписувала будь-які документи щодо цієї Розстрочки.
З Розрахунку заборгованості за Договором від 24.07.2020 вбачається, що станом на 12.10.2020 залишок поточної заборгованості становив 26 969,17 гривень, після збільшення кредитного ліміту, яке відбулось 09.10.2020; залишок простроченої заборгованості – 0,00 гривень (колонка 5). 
При цьому 13.10.2020 залишок поточної заборгованості становив вже 27489,17 гривень, залишок простроченої заборгованості – 0,00 гривень (колонка 5). 
Тобто за один день (між 12.10.2020 та 13.10.2020) виникла різниця в розмірі залишку поточної заборгованості в сумі 520,00 гривень, що відповідає Виписці по картці від 31.10.2023
Відповідач вважає, що з огляду на це випискою спростовується факт отримання ОСОБА_1 кредиту в сумі 7300,00 гривень 13.10.2020 або 14.10.2020 на банківську карту, чи збільшення кредитного ліміту на 7300,00 гривень.
Поряд з цим з позовної заяви не вбачається, що між сторонами було укладено Кредитний договір з погодженням умов щодо відсоткової ставки за кредитом, що ОСОБА_1 була ознайомлена та отримала кредит саме на Умовах і правилах обслуговування в АТ «Універсал Банк» та тарифами за посиланням на сайт, зазначений в Анкеті-Заяві.
Відповідач вважає, що оскільки між позивачем та відповідачем не було досягнуто домовленостей щодо розміру відсотків за користування кредитом, то списання цих відсотків в сумі 20 695,54 гривень банком є безпідставним і у ОСОБА_1 відсутність заборгованість за кредитом. 
Відповідач просить у задоволенні позову відмовити (т. 2 а.с. 142-152).
Процесуальні дії у справі.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 вересня 2022 року дану справу розподілено головуючому судді Шамотайлу О.В. (т. 1 а.с. 45).
Ухвалою суду від 21 вересня 2022 року відкрито провадження у даній цивільній справі (т. 1 а.с. 46).
Ухвалою суду від 30 травня 2023 року визнано обов`язковою явку в судове засідання представника позивача Акціонерного товариства «Універсал Банк» у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (т. 1 а.с. 76).
На підставі розпорядження заступника керівника апарату Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області № 116 від 24 липня 2023 року проведено повторний автоматизований розподіл незавершених розглядом судових справ, які перебувають у провадженні судді Шамотайла О.В. (т. 1 а.с. 79).
 
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 липня 2023 року дану справу розподілено головуючому судді Мелещенко Л.В. (т.1 а.с. 80-81).
Ухвалою суду від 26 липня 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній цивільній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (т. 1 а.с. 82).
Ухвалою суду від 08 травня 2024 року визнано обов`язковою явку представника позивача Акціонерного товариства «Універсал Банк» (т. 1 а.с. 181-182).
Пояснення учасників справи у судовому засіданні.
Представник позивача Акціонерного товариства «Універсал Банк» Приходько Л.А. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити.
Представник відповідача ОСОБА_1 – адвокат Широких Ю.В. у судовому засіданні просила суд у задоволенні позову відмовити.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Суд, вислухавши учасників справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 
Згідно розрахунку заборгованості за договором № б/н від 24 липня 2020 року, залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) станом на 12 липня 2022 року становить 44 467,20 гривень (т.1 а.с. 11-12, т. 2 а.с. 47-49).
24 липня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Акціонерного товариства «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-Заяву до Договору про надання банківських послуг (т. 1 а.с. 13, 16-38, 101-105).
Національний банк України 10 жовтня 2011 року видав Публічному акціонерному товариству «Універсал Банк» банківську ліцензію №92 на право надання банківських послуг, визначених частиною третьою статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» (т. 1 а.с. 39).
Національним банком України 20 грудня 2018 року погоджено статут Акціонерного товариства «Універсал Банк» (т. 1 а.с. 40-41).
Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Акціонерне товариство «Універсал Банк» зареєстровано як юридичну особу (т. 1 а.с. 42).
Відповідачу надсилалися пуш-повідомлення про збільшення кредитного ліміту від 24.07.2020 та 09.10.2020 (т. 1 а.с. 106, 107).
13.10.2020, 17.10.2020, 20.10.2020, 21.10.2020, 23.10.1020 складено заяви клієнта (т.1 а.с. 108-137).
Акціонерним товариством «Універсал Банк» була видана платіжна карта НОМЕР_1 ОСОБА_1 , термін дії до 11/24 (т. 1 а.с. 138, 193).
Відповідачу на платіжній карті було встановлено розмір кредитного ліміту клієнта, що підтверджується довідкою про розмір встановленого кредитного ліміту (т. 1 а.с. 139, 192).
ОСОБА_1 користувалася кредитною карткою, про що свідчить виписка по картці (т. 1 а.с. 140-146, 194-196, 197-205, т. 2 а.с. 35-41).
Норми права, що підлягають застосуванню, та висновки суду
за результатами розгляду справи.
Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до частини першої статті 5 Цивільного процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно вимог частини третьої статті 12 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною першою статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За змістом пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.
Частинами першою-другою статті 202 Цивільного кодексу України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Відповідно до частин першої-другої статті 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 Цивільного кодексу України). 
Відповідно до статті 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Згідно частини першої-другої статті 633 Цивільного кодексу України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом частини першої статті 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно частин першої-другої статті 639 Цивільного кодексу України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. 
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку Акціонерне товариство «Універсал Банк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 Цивільного кодексу України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Згідно частин першої-другої статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 Цивільного кодексу України).
Відповідно до частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Частиною першою статті 1049 Цивільного кодексу України зобов`язано позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до частини першої статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Загальні умови виконання зобов`язань визначено статтею 526 Цивільного кодексу України.
Так, у частині першій статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (частина перша статті 527 Цивільного кодексу України).
Згідно з частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Положеннями статті 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до частини першої статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (частини перша-друга статті 612 Цивільного кодексу України).
Відповідно до частин першої-другої статті 614 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
З матеріалів справи вбачається, що договір про надання банківських послуг Monobank від 24 липня 2020 року був підписаний власноруч ОСОБА_1 , про що свідчить підпис клієнта в Анкеті-Заяві. 
Посилання сторони відповідача на те, що при візуальному порівнянні підписів у Анкеті-Заяві та паспорті ОСОБА_1 видно, що підписи є різними: підпис клієнта у цій Анкеті-Заяві не схожий на підписи відповідача у її паспорті, суд оцінює критично та зазначає, що відповідач не надала жодних доказів про те, що вона не підписувала даний договір, у тому числі клопотань про призначення експертизи не заявлялося. 
Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що договір про надання банківських послуг Monobank від 24 липня 2020 рокуукладений у спосіб, визначений чинним законодавством України, з повним дотриманням вимог щодо його укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів».
Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами в належній формі було досягнуто згоди щодо істотних умов договору.
Проставлянням власноруч свого підпису під цією анкетою-заявою відповідач:
- погодилась із тим, що ця анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, укладення якого вона підтверджує і зобов`язується виконувати його умови;
- просила вважати наведений зразок її власноручного підпису або його аналогу (в тому числі його електронний/електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті йому в банку. Засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з договором. Тако, визнав, що УЕП є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Підтверджує, що всі наступні правочини (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися ним та/або банком з використанням простого електронного підпису або УЕП;
- підтвердила, що ця анкета-заява є також заявою на відкриття рахунку і карткою із зразком його підпису.
Отже, матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між позивачем та відповідачем був укладений договір про надання банківських послуг.
Отже, судом встановлено, що між позивачем Акціонерним товариством «Універсал Банк» та відповідачем ОСОБА_1 правовідносини виникли внаслідок укладеного договору про надання банківських послуг, з запропонованими умовами якого вона ознайомилася та погодилася.
Позивачем було надано відповідачу кредитні кошти на платіжну карту НОМЕР_1 на умовах, визначених договором від 24 липня 2020 року.
Як встановлено судом, відповідач неналежно виконувала взяті на себе зобов`язання за договором про надання банківських послуг Monobank від 24 липня 2020 року, внаслідок чого станом на 12.07.2022 утворилася заборгованість у розмірі 44467,20 гривень, що складається з загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту).
У пункті 3 Анкети-Заяви до Договору про надання банківських послуг від 24 липня 2020 року зазначено, що сторони погодили сплату відсотків за користування кредитом у розмірі 3,2 % на місяць у разі виходу з пільгового періоду, що становить 62 дні.
Тому доводи відповідача про недосягнення домовленості щодо розміру відсотків за користування кредитом спростовуються підписаною відповідачем Анкетою – Заявою.
Окрім того, представником позивача було надано виписку про рух коштів по картці, яка містить інформацію про здійснені відповідачем операції по картці.
Як убачається з вказаної виписки про рух коштів по картці, відповідач активно користувалася рахунком, здійснювала з нього платежі, оплачувала різноманітні послуги, здійснював платежі у закладах торгівлі та харчування, переказувала грошові кошти, що на переконання суду свідчить про те, що відповідач безсумнівно розуміла зміст та характер надаваних їй банківських послуг, бо тривалий час користувалася наданим їй кредитним лімітом, здійснюючи використання наданих кредитних коштів для задоволення власних потреб та також погашаючи заборгованість.
Отже, встановлені обставини справи щодо руху коштів по картці відповідача свідчать про те, що остання була обізнана про списання відсотків, оскільки зазначені відомості є у його вільному електронному доступі.
У свою чергу, доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Відповідно до пунктів 5, 30, 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75, бухгалтерський облік ведеться безперервно з часу реєстрації банку до його ліквідації. Банк самостійно визначає систему організації операційної діяльності залежно від його структури, обсягів та видів банківських операцій, кількості працюючих, розвитку інформаційних технологій. Банк самостійно розробляє технології здійснення банківських операцій. Оброблення інформації про операції та її зберігання мають виконуватися на серверах та/або іншій комп`ютерній техніці, які/яка повинні/а фізично розташовуватися на території України, за винятком збереження резервних копій, захищених із використанням відповідних засобів технічного та/або криптографічного захисту, а виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
У постанові Верховного Суду від 25.05.2021 у справі № 554/4300/16 зазначено, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто, виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами існування заборгованості за кредитним договором.
Отже, надані банком виписка про рух коштів по картці відповідача та розрахунок заборгованості є належними доказами, які підтверджують розмір заборгованості за кредитним договором, оскільки містять детальний розпис нарахованої заборгованості за кредитним договором, дати здійснення платежів боржником, кількість днів, за які нарахована заборгованість, залишок заборгованості за наданим кредитом, дати нарахування складових загальної заборгованості за кредитом.
Натомість, відповідач, заперечуючи щодо задоволення позовних вимог, не надав суду доказів, які б спростовували визначений банком розмір заборгованості за кредитом, як і не навів заперечень щодо неотримання та невикористання ним грошових коштів позивача.
Комі того, матеріали справи не містять інформації про звернення ОСОБА_1 до Банку із вимогою про визнання договору неукладеним чи незгодою з певними умовами договору, заявами про перерахунок (перегляд) розміру його заборгованості, заперечень проти списання відсотків за користування кредитними коштами, що, в свою чергу, свідчить про визнання ОСОБА_1 умов такого договору.
Судом встановлено, що кредит відповідачеві надано шляхом встановлення кредитного ліміту на картковий рахунок, факт використання кредитних коштів позичальником доводиться випискою по рахунку та розрахунком заборгованості станом на 12.07.2022. При цьому, на підтвердження зазначених фактів матеріали справи містять відповідні заяви клієнта ОСОБА_1 , в яких остання просить надати відповідний тип кредиту. 
Разом з цим, заперечуючи проти вимог у цій частині, матеріали справи не містять доказів на спростування факту укладення такого договору, а доводи відповідача зводяться до незгоди із заявленими позовними вимогами.
Як передбачено у частині першій статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідачем у даній справі не було надано доказів на підтвердження відсутності своєї вини у неналежному виконанні умов зобов`язання, визначеного договором № б/н від 24 липня 2019 року. 
Розрахунок заборгованості за договором відповідачем не спростований.
Враховуючи вищезазначене, судом встановлено, що між сторонами існували договірні відносини, що виникли внаслідок укладання договору про надання банківських послуг Monobank від 24 липня 2020 року, через порушення умов договору з боку позичальника своєчасне погашення зобов`язання не відбулося, внаслідок чого виникла заборгованість за договором, яку відповідач у добровільному порядку не погасила, станом на 12 липня 2022 року заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту) складає 44467,20 гривень.
Усі інші пояснення учасників справи, їх докази і аргументи не спростовують висновків суду, зазначених у цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.
Виходячи із вищевикладеного, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, відповідно до статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог, тому вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
Розподіл судових витрат.
Відповідно до частини першої статті 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частиною першою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Як вбачається з платіжного доручення № CF_34318 від 01 вересня 2022 року, позивачем сплачено судовий збір за позовом у розмірі 2481,00 гривень (т. 1 а.с. 10).
Позовні вимоги задоволені у повному обсязі, тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог у вигляді судового збору у розмірі 2481,00 гривень.

На підставі викладеного, відповідно до статей 526, 527, 530, 546, 610-612, 626, 628, 633, 364, 636, 1048, 1054, 1055 Цивільного кодексу України, керуючись статтями 4, 10-13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273, 279, 280-284, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд –

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг «Monobank» - задовольнити у повному обсязі.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк», код ЄДРПОУ 21133352, заборгованість за договором про надання банківських послуг Monobank від 24 липня 2020 року станом на 12 липня 2022 року у розмірі 44 467,20 гривень (сорок чотири тисячі чотириста шістдесят сім гривень двадцять копійок).
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк», код ЄДРПОУ 21133352, судовий збір у розмірі 2481,00 гривень (дві тисячі чотириста вісімдесят одна гривня нуль копійок).
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування учасників справи: 
Позивач - Акціонерне товариство «Універсал Банк», код ЄДРПОУ 21133352, місцезнаходження: 04114 м. Київ, вул. Автозаводська, буд. 54/19.
Відповідач -  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено та підписано 25 травня 2026 року.

Суддя Мелещенко Л.В.