20.05.2026 
Провадження № 2/337/1383/2026
ЄУН № 337/1465/26
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2026 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя

у складі головуючого судді Кучерука І.Г.
з участю секретаря Роман Д.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,
в с т а н о в и в:
Представник позивачки звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про зміну способу стягнення аліментів, у якій вказав, що 22.08.2015 р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено шлюб. 23.11.2018 р. шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було розірвано.
04.09.2020 р. рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя було ухвалено про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1000,00 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, для дитини відповідного віку, починаючи з 22.06.2020 р. і до досягнення дитиною повноліття до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Позивачка офіційно працевлаштована у ЗП (ПТ) «Запорізький професійний коледж готельно-ресторанного бізнесу» та займає посаду викладача. Заробітна плата Позивачки за останні шість місяців складає 105 093,94 грн., без вирахування податків та зборів. 
Станом на момент звернення до суду матеріальні потреби на утримання дитини, - збільшились. Окрім того, Відповідач, ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у НОМЕР_1 окремій бригаді Сил територіальної оборони Збройних сил України, та має стабільний постійний заробіток, рівень доходів Відповідача з 2020 р. значно зріс, матеріальний стан покращився.
Оскільки потреби дитини у матеріальному забезпеченні зросли, покращився матеріальний стан Відповідача, Позивачка вважає, що зміна способу стягнення аліментів з 1000,00 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на стягнення у розмірі 1/4 частки від заробітку Відповідача буде відповідати якнайкращим інтересам дитини, у зв`язку із чим подається позов до суду.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» установлено що у 2026 році прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років становить - 3512,00 грн. За таких умов, зважаючи на законодавчо змінений мінімальний розмір аліментів на одну 2020 дитину, а також збільшення вікових потреб дитини з часу присудження аліментів у р., їх розмір, визначений рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 04.09.2020 р., не може задовольнити необхідні потреби дитини, та не повністю відповідає вимогам ст. 141 Сімейного кодексу України стосовно рівності обов`язків батьків щодо Дитини.
Відповідач є працездатною особою, яка має сталий дохід, а постійне місце проживання дитини – з матір`ю, саме на неї лягає основний тягар по утриманню та вихованню стягнення їх спільної дитини. Відтак, зміна порядку стягнення аліментів на законодавства, в розмірі 1/4 частини доходів Відповідача відповідає вимогам є необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини.
Просить суд змінити спосіб стягнення аліментів та їх розмір, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення ним повноліття.
Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 13.03.2026 року відкрито провадження у справі, справа призначена до розгляду в спрощеному провадженні з повідомленням сторін.
Представник позивачки надав заяву про розгляд справи за відсутності позивачки та її представника, просить позов задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав, повідомлявся належним чином, шляхом направлення листа рекомендованою кореспонденцією на зареєстровану адресу відповідача, та шляхом розміщено оголошення про час і місце розгляду справи на офіційному веб-порталі суду, будь яких заяв не надав.
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).
Суд, за відсутності підстав для відкладення або оголошення перерви в судовому засіданні, передбачених ст. 223 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.
Стороною позивача заперечень з приводу ухвалення заочного рішення не надано. 
У суду є підстави для ухвалення заочного рішення, відповідно до положень ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
Встановлено, що сторони перебували в шлюбі зареєстрованому 22.08.2015 року Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 400.
Сторони мають неповнолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у свідоцтві про народження якого, батьком записаний відповідач ОСОБА_2 .
На підставі рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 23.11.2018 року шлюб між сторонами розірвано.
Відповідно до рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 04.09.2020 року, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1000(одна тисяча) грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.06.2020 року, і до досягнення дитиною повноліття, до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
У зв`язку з реєстрацією шлюбу 12.06.2021 року, ОСОБА_6 змінила прізвище на « ОСОБА_7 ».
Згідно до Довідки про доходи ОСОБА_1 працює у ЗП (ПТ) О «Запорізький ПКГРБ» та її заробітна плата за період з 01.09.2025р. по 28.02.2026р. складає 105 093,94 грн., з них 18916,91 грн. податок з доходів фізичних. 
Відповідно до Довідки про реєстрацію місця проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . 
Відповідно до Довідки про внесення відомостей до Єдиного Державного демографічного реєстру, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Сторонами не надано суду відомостей та доказів наявності на праві власності, володіння та/або користування майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав.
На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з ч. 2, 5 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 11 березня 2020 року у справі №759/10277/18 зводяться до того, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів.
У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини.
Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. 
Стаття 181 СК України визначає, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Абзац 2 частини 3 статті 181 СК України передбачає, що спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Частиною першою статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статей 181, 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
Вказаний висновок суду узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13, відповідно якою вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182 - 184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження.
Таким чином, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.
Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Відповідач є працездатною особою, дані про його скрутне матеріальне становище, наявність інших утриманців, наявність проблем зі здоров`ям, тощо, матеріали справи не містять. При цьому, суд враховує, що відповідачем не спростовано встановлені судом обставини та ним не надано будь-яких даних, які підлягають врахуванню при визначенні розміру аліментів.
Відповідно до Держбюджету України на 2026 рік, з 1 січня 2026 року прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років встановлений на рівні 3512 грн.
З огляду на встановлені обставини у їх сукупності, за результатами оцінки на предмет їх належності, допустимості, достатності, керуючись наведеними нормами законодавства, першочергово враховуючи інтереси дитини, беручи до уваги необхідність утримання батьком дитини, прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також необхідністю забезпечення балансу прав та інтересів дитини та її батьків, враховуючи, що з дати ухвалення рішення суду раніше у 2020 році про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі 1000 грн. змінився (погіршився) майновий стан, у тому числі з об`єктивних причин - через інфляційній процеси в Україні, у тому числі у зв`язку із військовою агресією РФ проти України, зміну також віку самої дитини, у зв`язку з чим змінились (збільшились) потреби неповнолітньої дитини у всьому (одязі, їжі тощо), у тому числі у зв`язку із навчанням, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову шляхом зміни розміру аліментів і способу їх присудження з твердої грошової суми в розмірі 1000 гривень на 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача.
Згідно з п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому в порядку ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави належить стягнути судовий збір, що підлягав сплаті за даними позовними вимогами, а саме 1331,2 грн.
Керуючись ст. 13, 89, 229, 263-265, 280, 354 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ :
Позовні вимоги ОСОБА_1 – задовольнити повністю.
Змінити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 04.09.2020 року у справі 337/2486/20, шляхом зміни з твердої грошової суми в розмірі 1000 гривень, та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття - до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Стягнути із ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у сумі 1331 (одна тисяча триста тридцять одна) грн. 20 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто судом який його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Інформація про сторін:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: : АДРЕСА_1 , тел.: НОМЕР_3 .
Відповідач: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , тел.: НОМЕР_5 . 

Суддя: І.Г.Кучерук