ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
================================================================
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 травня 2026 року Справа № 915/1540/25 
м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складi головуючого суддi Мавродієвої М.В.,
за участю:
секретаря судового засідання Шевченко Т.В.,
представника позивача: Руденка І.І. (в режимі ВКЗ),
представника відповідача: Чебаненко М.В. (в режимі ВКЗ),
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу
за позовом: Акціонерного товариства “Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” в особі Філії “Відокремлений підрозділ “Південноукраїнська атомна електрична станція” Акціонерного товариства “Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом”,
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “Українська інфраструктура”,
про: стягнення 57284,0 грн.
Згідно заяви позивача б/н від 07.01.2026 (вхід.№376/26 від 08.01.2026) про збільшення позовних вимог: стягнення 588120,08 грн,-

в с т а н о в и в:

АТ “НАЕК “Енергоатом” в особі Філії “ВП “Південноукраїнська АЕС” АТ “НАЕК “Енергоатом” звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з ТОВ “Українська інфраструктура” 57284,0 грн пені, яка позивачем нарахована та заявлена до стягнення з відповідача у зв`язку порушенням ним термінів виконання робіт по договору №01/12/11-123-01-24-09602 від 27.12.2024 про закупівлю роботи код СРV 45260000-7 по ДК 021:2015 Покрівельні роботи та інші спеціалізовані будівельні роботи (Капітальний ремонт міжпанельних швів).
Ухвалою суду від 28.10.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
30.12.2025 від позивача до суду надійшла заява б/н від 29.12.2025 (вхід.№19229/25) про збільшення позовних вимог, в якій останній просить стягнути з відповідача 320792,77 грн пені та 267327,31 грн - 7% штрафу.
Ухвалою суду від 06.01.2026 заяву позивача б/н від 29.12.2025 (вхід.№19229/25 від 30.12.2025) про збільшення позовних вимог залишено без розгляду, у зв`язку з поданням такої заяви до суду поза межами встановленого ч.3 ст.252 ГПК України строку.
08.01.2026 разом з заявою б/н від 07.01.2026 (вхід.№372/26) про поновлення процесуального строку від позивача до суду надійшла заява б/н від 07.01.2026 (вхід.№376/26) про збільшення позовних вимог, в якій останній просить стягнути з відповідача 320792,77 грн пені та 267327,31 грн - 7% штрафу.
У заяві про поновлення процесуального строку на подання заяви про збільшення позовних вимог вказує, що протягом розгляду справи між позивачем та відповідачем 24.12.2025 укладено додаткову угоду №1 до спірного договору, якою було змінено строки виконання робіт, визнано та узгоджено відповідачем його відповідальність, предмет якого перебуває на розгляді у суді, у зв`язку з чим позивач з об`єктивних причин не міг подати заяву про збільшення позовних вимог, який передбачений ст.252 ГПК України.
Ухвалою суду від 12.01.2026 задоволено заяву позивача б/н від 07.01.2026 (вхід.№372/26) про поновлення процесуального строку. Заяву позивача б/н від 07.01.2026 (вхід.№376/26 від 08.01.2026) про збільшення позовних вимог прийнято до розгляду. Справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження, у справі почато підготовче провадження і призначено підготовче засідання на 23.02.2026.
В обгрунтування вимог позивач вказує, що відповідачем істотно порушено терміни виконання робіт, передбачені п.3.1 укладеного між ними Договору, у зв`язку з чим, на підставі п.10.1 Договору позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 320792,77 грн пені та 267327,31 грн - 7% штрафу.
Відповідач заперечує проти вимог позивача посилаючись на наступне:
- позивач не виконав умови Договору, щодо ініціювання перевірки СБУ керівника та персоналу відповідача, чим створив передумови для зриву термінів виконання робіт, затягуючи отримання відповідачем необхідних допусків, а тому відповідач, з метою недопущення порушення строків виконання робіт, вимушений був самостійно почати проходження спеціальної перевірки його директора та персоналу для отримання допуску до виконання особливих робіт на ядерних установках, з ядерними матеріалами, радіоактивними відходами, іншими джерелами іонізуючого випромінювання;
- відповідач діючи добросовісно, не ухиляється від відповідальності за порушення умов Договору, а навпаки виявив намір продовжити строки задля виконання робіт та навіть погодився на підписання Додаткової угоди №1 від 08.12.2025 та погашення штрафних санкцій, проте позивач, скориставшись безвихідним положенням відповідача, зробив все, щоб штрафні санкції набагато збільшилися, затягнувши процес переговорів та погодження додаткової угоди №1 від 08.12.2025;
- відповідач вважає, що ремонтні роботи по Договору є незначними та не впливають ані на стабільну роботу позивача, ані на його фінансовий стан, бо відповідно до умов п.4.1 Договору замовник здійснює оплату за виконані роботи шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок підрядника протягом 180 днів з дати підписання обома сторонами довідки про вартість виконаних робіт за формою КБ-3, складеної на підставі актів виконаних будівельних робіт за формою КБ-2В.
Враховуючи викладені обставини відповідач просить суд зменшити розмір пені та штрафу на 90%, оскільки вони є непомірно високими у порівнянні зі збитками позивача.
Позивач на спростування доводів відповідача вказує наступне:
- згідно гарантійного листа щодо отримання допуску за вих.22/11-3 від 22.11.2024 ТОВ «Українська інфраструктура» гарантувала наявність допуску персоналу до особливих робіт відповідно до «Порядку проведення спеціальної перевірки для надання фізичним особам допуску до виконання особливих робіт на ядерних установках з ядерними матеріалами, радіоактивними відходами, іншими джерелами іонізуючого випромінювання», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1471 від 25.12.1997;
- згідно листа за вих.№28/04 від 28.04.2025 ТОВ «Українська інфраструктура» повідомила позивача, що на даний момент директор та персонал товариства проходять спеціальну перевірку для надання фізичним особам допуску до виконання особливих робіт. Також, відповідач зобов`язався виконати роботи згідно Договору у термін до 30.09.2025;
- як вбачається з листа №238-дск від 25.05.2025 «Щодо результатів проведення спеціальної перевірки», у ході проведення спеціальної перевірки встановленого обставини, які перешкоджають у наданні допуску до виконання особливих робіт директору ТОВ «Українська інфраструктура» Нурулліну Є.О. внаслідок виявлених порушень при заповненні пунктів 24 та 31 анкети фізичної особи, яка оформляється на допуск до виконання особливих робіт (повідомлено недостовірні відомості);
- у листі за вих.18/06 від 18.06.2025 ТОВ «Українська Інфраструктура» повідомила позивача про те, що у ході проведення спеціальної перевірки для надання допуску до виконання особливих робіт Нурулліну Є.О. встановлено обставини, які перешкоджають у наданні допуску до виконання особливих робіт директору, а у листі за вих.01/12-1 від 01.12.2025 просило підписати Додаткову угоду №1 до спірного Договору про продовження терміну виконання робіт для виконання зобов`язань за Договором через неможливість вчасно отримати допуск до виконання особливих робіт. Вказані обставини, на думку позивача, вказують на намагання відповідача ухилитись від відповідальності, взятої на себе під час укладання спірного Договору та Додаткової угоди №1 до нього.
Ухвалою суду від 23.02.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 25.03.2026.
У судовому засіданні 25.03.2026 оголошено перерву до 27.04.2026.
В ході розгляду справи та в судовому засіданні 27.04.2026 сторони підтримували висловлені позиції та доводи, викладені на їх обґрунтування.
У судовому засіданні 27.04.2026 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення.
У судовому засіданні 07.05.2026 судом підписано вступну та резолютивну частини рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.
27.12.2024 між Акціонерним товариством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі філії «Відокремлений підрозділ «Південноукраїнська атомна електрична станція», як Замовником, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська інфраструктура», як Підрядником, було укладено договір №01/12/11-123-01-24-09602 про закупівлю роботи код СРV 45260000-7 по ДК 021:2015 Покрівельні роботи та інші спеціалізовані будівельні роботи (Капітальний ремонт міжпанельних швів) (надалі – Договір). 
Відповідно до п.2.1 Договору, договірна ціна робіт, доручених до виконання Підряднику складає 3818961,60 грн з ПДВ. 
Відповідно до п.3.1 Договору, терміни виконання робіт та постачання обладнання визначені в Календарному плані (Додаток №3), який є невід`ємною частиною цього Договору. Роботи виконуються в термін до 30.09.2025. 
Згідно Календарного плану виконання робіт (Додаток №3 до Договору), терміном закінчення робіт є 30.09.2025. 
Позивач стверджує, а відповідач не спростовує, що роботи по Договору не були розпочаті та, на час звернення позивача з позовом, не виконані.
Відповідно до п.10.1 Договору, за порушення термінів виконання робіт за Договором Підрядник зобов`язаний сплатити Замовнику пеню у розмір 0,1% вартості невиконаних в строки робіт за кожен день прострочення. За прострочення виконання робіт більше тридцяти днів Підрядник додатково має сплатити штраф у розмірі 7% від вартості несвоєчасно виконаних робіт.
24.12.2025 між Замовником та Підрядником укладено Додаткову угоду №1 до Договору, якою пункт 3.1 Договору викладено в наступній редакції: «Терміни виконання робіт та постачання обладнання визначені в Календарному плані (Додаток №3), який є невід`ємною частиною цього Договору. Роботи виконуються в термін до 30.09.2026».
До того ж, пунктом 4 Додаткової угоди №1 від 24.12.2025, підрядник підтвердив факт порушення ним первинних термінів виконання робіт, передбачених п.3.1 Договору, в редакції від 27.12.2024. Підрядник зобов`язався сплатити пеню та штраф, що передбачено п.10.1 Договору в розмірі, розрахованому з 01.10.2025 до дати укладання цієї додаткової угоди. 
У зв`язку з порушенням термінів виконання робіт, позивачем, на підставі п.10.1 Договору та п.4 Додаткової угоди №1 від 24.12.2025, нараховані та заявлені до стягнення з відповідача: 320792,77 грн пені за період з 01.10.2025 по 23.12.2025 та 267327,31 грн - 7% штрафу від вартості невиконаних робіт.

На підставі повно і всебічно з`ясованих обставин справи, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам сторін, суд дійшов наступних висновків.
Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України).
Згідно ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до приписів статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 
У відповідності до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
З наявних в матеріалах справи доказів вбачається та не спростовано відповідачем, що останній, всупереч умовам Договору та приписам чинного законодавства, у встановлені Договором строки (до 30.09.2025) не розпочав та не виконав роботи з капітального ремонту міжпанельних швів.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.614 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
Заперечуючи проти задоволення позовних вимог відповідач посилається на те, що невиконання зобов`язань із виконання робіт у встановлені Договором строки відбулось у зв`язку з невиконанням позивачем умов Договору щодо ініціювання перевірки СБУ керівника та персоналу відповідача, чим створив передумови для зриву термінів виконання робіт, затягуючи отримання відповідачем необхідних допусків. 
За такого, відповідач вважає застосування штрафних санкцій безпідставним та несправедливим, що призведе до необґрунтованого збагачення позивача.
Заперечення відповідача щодо відсутності його вини у невиконанні зобов`язання з виконання робіт, судом відхиляються враховуючи наступне.
Відповідно до п.7.3 Договору, Підрядник повинен залучати до виконання робіт на захищеній території АЕС за договором осіб, які мають допуск до особливих робіт відповідно до «Порядку проведення соціальної перевірки для надання фізичним особам допуску до виконання особливих робіт на ядерних установках з ядерними матеріалами, радіоактивними відходами, іншими джерелами іонізуючого випромінювання», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1471 від 25.12.1997.
Згідно гарантійного листа щодо отримання допуску за вих.22/11-3 від 22.11.2024 ТОВ «Українська інфраструктура» гарантувала наявність допуску персоналу до особливих робіт відповідно до «Порядку проведення спеціальної перевірки для надання фізичним особам допуску до виконання особливих робіт на ядерних установках з ядерними матеріалами, радіоактивними відходами, іншими джерелами іонізуючого випромінювання», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1471 від 25.12.1997.
Згідно листа за вих.№28/04 від 28.04.2025 ТОВ «Українська інфраструктура» повідомила позивача, що на даний момент проходить спеціальна перевірка директора та персоналу товариства для надання фізичним особам допуску до виконання особливих робіт. У цьому листі відповідач зобов`язався виконати роботи згідно Договору у термін до 30.09.2025.
Як вбачається з листа №238-дск від 25.05.2025 «Щодо результатів проведення спеціальної перевірки», у ході проведення спеціальної перевірки встановлено обставини, які перешкоджають у наданні допуску до виконання особливих робіт директору ТОВ «Українська інфраструктура» Нурулліну Є.О., внаслідок виявлених порушень при заповненні пунктів 24 та 31 анкети фізичної особи, яка оформляється на допуск до виконання особливих робіт (повідомлено недостовірні відомості).
У листі за вих.18/06 від 18.06.2025 ТОВ «Українська Інфраструктура» повідомила позивача про те, що у ході проведення спеціальної перевірки для надання допуску до виконання особливих робіт Нурулліну Є.О. встановлено обставини, які перешкоджають у наданні допуску до виконання особливих робіт директору. 
З наведеного вбачається, що саме відповідачем не дотримано умов п.7.3 Договору щодо зобов`язання залучати до виконання робіт на захищеній території АЕС осіб, які мають допуск до особливих робіт.
До того ж, судом прийнято до уваги, що пунктом 4 Додаткової угоди №1 від 24.12.2025 до Договору, підрядник підтвердив факт порушення ним первинних термінів виконання робіт, передбачених п.3.1 Договору, в редакції від 27.12.2024.
За приписами ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За змістом ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
За приписами ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до п.10.1 Договору, за порушення термінів виконання робіт за Договором Підрядник зобов`язаний сплатити Замовнику пеню у розмір 0,1% вартості невиконаних в строки робіт за кожен день прострочення. За прострочення виконання робіт більше тридцяти днів Підрядник додатково платить штраф у розмірі 7% вартості несвоєчасно виконаних робіт.
Пунктом 4 Додаткової угоди №1 від 24.12.2025 до Договору, підрядник підтвердив факт порушення ним первинних термінів виконання робіт та зобов`язався сплатити пеню та штраф, що передбачено п.10.1 Договору в розмірі, розрахованому з 01.10.2025 до дати укладання цієї додаткової угоди. 
Судом встановлено, що у зв`язку з порушенням термінів виконання робіт позивачем на підставі п.10.1 Договору та п.4 додаткової угоди №1 від 24.12.2025 до Договору на суму вартості невиконаних робіт - 3818961,60 грн нараховано та заявлено до стягнення з відповідача у даній справі 320792,77 грн пені за період з 01.10.2025 по 23.12.2025 та 267327,31 грн - 7% штрафу.
Відповідачем такі розрахунки не спростовані та не заперечені.
Судом перевірено розрахунки пені, штрафу та встановлено, що такі розрахунки є арифметично вірними та правильними.
Разом з тим, судом прийнято до уваги, що відповідач просить суд зменшити розмір пені та 7% штрафу, як таких, що є непомірно високими у порівнянні зі збитками позивача.
Судом враховано, що за приписами ч.3 ст.509 ЦК України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості, а ч.1 ст.627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Справедливість, добросовісність, розумність належать до загальних засад цивільного законодавства, передбачених статтею 3 ЦК України, які обмежують свободу договору, встановлюючи певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин.
Ці загальні засади втілюються у конкретних нормах права та умовах договорів, регулюючи конкретні ситуації таким чином, коли кожен з учасників відносин зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, захищати власні права та інтереси, а також дбати про права та інтереси інших учасників, передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам і інтересам інших осіб, закріпляти можливість адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.
Зокрема, загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою. Цій меті, насамперед, слугує стягнення збитків. Розмір збитків в момент правопорушення, зазвичай, ще не є відомим, а дійсний розмір збитків у більшості випадків довести або складно, або неможливо взагалі.
З метою захисту інтересів постраждалої сторони законодавець може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена компенсації своїх майнових втрат. Такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному порівняно зі стягненням збитків порядку, і ця спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру збитків.
Наприклад, такими правилами є правила про неустойку, передбачені статтями 549 - 552 ЦК України. Для того щоб неустойка не набула ознак каральної санкції, діє правило ч.3 ст.551 ЦК України про те, що суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він є завеликим порівняно зі збитками, які розумно можна було б передбачити. Якщо неустойка стягується понад збитки (ч.1 ст.624 ЦК України), то вона також не є каральною санкцією, а має саме компенсаційний характер.  Для запобігання перетворенню неустойки на каральну санкцію суд має застосовувати право на її зменшення. Тож право суду на зменшення неустойки є проявом принципу пропорційності у цивільному праві.
Водночас закріплений законодавцем принцип можливості обмеження свободи договору в силу загальних засад справедливості, добросовісності, розумності може бути застосований і як норма прямої дії, як безпосередній правовий засіб врегулювання прав та обов`язків у правовідносинах.
З огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві суд дійшов висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір неустойки (пені та штрафу), оскільки вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. 
З огляду на очевидну неспівмірність заявлених до стягнення сум санкцій у вигляді неустойки (пені та штрафу), суд вважає справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи, які мають юридичне значення, та наведеним вище критеріям, зменшити розмір належної до стягнення неустойки на 90%, а саме пені до 32079,28 грн та штрафу до 26732,73 грн.
На думку суду, стягнення з відповідача на користь позивача 32079,28 грн пені та 26732,73 грн штрафу у значній мірі компенсує позивачу негативні наслідки пов`язані з порушенням відповідачем умов спірного договору, а застосоване судом зменшення не суперечить принципу юридичної рівності учасників спору і не свідчить про явне заниження суми неустойки. Стягнення ж з відповідача неустойки у повному обсязі, на думку суду, не є співмірним з можливими негативними наслідками від порушення останнім зобов`язань.
Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до приписів ст.129 ГПК України, сплачений судовий збір підлягає відшкодуванню на користь позивача за рахунок відповідача пропорційно розміру задоволених вимог, однак без урахування зменшення судом суми штрафних санкцій.

Керуючись ст.ст.73, 74, 76-79, 91, 129, 210, 220, 232, 233, 238, 240, 241 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Українська інфраструктура” (49021, Дніпропетровська обл., м.Дніпро, вул.Лісопильна, буд.3; ідент.код 44245793) на користь Акціонерного товариства “Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” в особі Філії “Відокремлений підрозділ “Південноукраїнська атомна електрична станція” Акціонерного товариства “Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” (55001, Миколаївська обл., Вознесенський р-н, м.Південноукраїнськ; ідент.код ВП 20915546) 32079,28 грн пені, 26732,73 грн штрафу та 7057,44 грн судового збору.
3. В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду, у відповідності до ст.241 ГПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно ч.1 ст.254 ГПК України, учасники справи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. 
Згідно ч.ч.1, 2 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Повне судове рішення складено 06.07.2026.

Суддя М.В.Мавродієва