ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Симона Петлюри, 16/108, м. Київ, 01032, тел. (044) 235-95-51, е-mail: inbox@ko.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" червня 2026 р.  Справа № 911/979/26 

Господарський суд Київської області у складі судді Бацуци В. М.

розглянувши матеріали справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання (без виклику учасників справи)

за позовом Приватного підприємства "НВТ-Технологія", м. Чернігів, Чернігівська область
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Строй Ком", м. Бориспіль, Бориспільський район, Київська область
про стягнення 323 450, 40 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне підприємство "НВТ-Технологія" звернувся в Господарський суд Київської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Строй Ком" про стягнення 323 450, 40 грн основної заборгованості.
Позовні вимоги обґрунтовані позивачем неналежним виконанням відповідачем свого обов`язку щодо поставки товару відповідно до рахунку на оплату № 355 від 06.02.2026 р.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 01.05.2026 р. відкрито провадження у справі № 911/979/26 за позовом ПП "НВТ-Технологія" до ТОВ "Строй Ком" про стягнення 323 450, 40 грн і визначено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання (без виклику учасників справи), встановлено сторонам строки для подачі відповідних заяв по суті спору.
Відповідач про розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання (без виклику учасників справи) був повідомлений належним чином, відзив на позовну заяву та інші заяви по суті спору не надав. Обов`язок по повідомленню відповідача про час та місце судового засідання судом виконано, так як усі процесуальні документи по справі направлені відповідачу за його адресою реєстрації місцезнаходження: 08301, вул. Київський Шлях, буд. 76-Б, м. Бориспіль, Бориспільський район, Київська область, та за всіма іншими адресами, що вказані у позовній заяві і містяться у матеріалах справи. Про зміну адреси місцезнаходження відповідач позивача і суд не повідомляв. 
Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд – 

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається із матеріалів справи, відповідачем - ТОВ «Строй Ком» у лютому 2026 р. було виставлено позивачу - ТОВ «НВТ-Технологія» рахунку на оплату № 355 від 06.02.2026 р. на поставку товару загальною вартістю 323 450, 40 грн, а саме: дріт чорний (5кг) у кількості 214 шт., профнастил 0, 15 мм у кількості 900 м, з моменту надходження коштів на рахунок постачальника.
На виконання умов рахунку на оплату № 355 від 06.02.2026 р., позивачем в лютому 2026 р. було перераховано на рахунок відповідача 323 450, 40 грн вартості товару, що підтверджується платіжною інструкцією № 10033 від 06.02.2026 р., наявною в матеріалах справи. 
У лютому 2026 р. позивач звернувся до відповідача з листом Вих. № 04 від 25.02.2026 р., у якому просив повернути перераховані кошти за товар, по рахунку № 355 від 06.02.2026 р. у сумі 323 450, 40 грн.
У березні 2026 р. позивач звернувся до відповідача з претензією № 12/03/26 від 12.03.2026 р. щодо неналежного виконання договірних зобов`язань з поставки товару, у якій вимагав повернути у семиденний строк 323 450, 40 грн попередньої оплати за товар, що не був поставлений.

Як було зазначено вище, позивач у своїй позовній заяві, просить суд стягнути з відповідача 323 450, 40 грн основної заборгованості за рахунком на оплату № 355 від 06.02.2026 р.
Регулювання відносин, що виникають у зв`язку із купівлею-продажем товару здійснюється Цивільним кодексом України, іншими нормативно-правовими актами і безпосередньо договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема, з правочинів.
Відповідно до ч. 1-3 ст. 626 цього ж кодексу договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
2. Договір є одностороннім, якщо одна сторона бере на себе обов`язок перед другою стороною вчинити певні дії або утриматися від них, а друга сторона наділяється лише правом вимоги, без виникнення зустрічного обов`язку щодо першої сторони.
3. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Господарського кодексу України господарський договір укладається в порядку, встановленому Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Частинами 1-2 ст. 6 цього ж кодексу передбачено, що сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства.
2. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами.
Згідно з ч. 1 ст. 627 цього ж кодексу відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Як вбачається із матеріалів справи договір купівлі-продажу товару у письмовій формі між сторонами не підписувався, а отже враховуючи положення Цивільного кодексу України, між сторонами було укладено договір поставки у спрощений спосіб.
Згідно з ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з положень ст. 712 цього ж кодексу за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки.
Згідно з ст. 655 цього ж кодексу за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Статтею 663 цього ж кодексу передбачено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
Частиною 1 ст. 692 цього ж кодексу передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Статтею 693 цього ж кодексу передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.
У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.
Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.
На суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов`язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.
Відповідно до ст. 530 цього ж кодексу якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
2. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Згідно ст. 610 цього ж кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього ж кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
У процесі розгляду справи судом встановлено, що позивачем було виконано взяті на себе зобов`язання щодо перерахування на поточний рахунок відповідача грошові кошти у розмірі 323 450, 40 грн вартості товару, що підтверджується платіжною інструкцією № 10033 від 06.02.2026 р., наявною в матеріалах справи. 
Як вбачається із матеріалів справи, позивач звернувся до відповідача із відповідною претензією про повернення перерахованих коштів за товар по рахунку на оплату № 355 від 06.02.2026 р. у загальному розмірі 323 450, 40 грн. 
Отже, виходячи із вищевказаних норм, прострочення виконання обов`язку відповідачем щодо повернення коштів позивачу виникло після закінчення семиденного строку від дня пред`явлення вищезазначеної вимоги.
Відповідно до приписів ч. 3 ст. 13 та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно з ст. 86 цього ж кодексу суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
Вказаний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 р. у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 р. у справі № 917/1307/18.
У процесі розгляду справи, відповідачем у відповідності до приписів ч. 3 ст. 13 та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України не було надано суду жодних належних та допустимих доказів, що б підтверджували належне виконання ним свого обов`язку щодо повернення позивачу всієї сплаченої суми вартості товару у загальному розмірі 323 450, 40 грн.
Отже, вимоги позивача про стягнення із відповідача попередньої оплати у розмірі 323 450, 40 грн за рахунком на оплату № 355 від 06.02.2026 р. є законними і обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, обставини справи, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
Судові витрати відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.
Керуючись ст. ст. 123, 129, 233, 236 240, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд,–

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Строй Ком" (08301, вул. Київський Шлях, буд. 76-Б, м. Бориспіль, Бориспільський район, Київська область; ідентифікаційний код 45817108) на користь Приватного підприємства "НВТ-Технологія" (14001, вул. Народного руху, буд. 26, м. Чернігів, Чернігівська область; ідентифікаційний код 34259155) 323 450 (триста двадцять три тисячі чотириста п`ятдесят) грн 40 (сорок) коп. основної заборгованості та судові витрати 4 851 (чотири тисячі вісімсот п`ятдесят одна) грн 76 (сімдесят шість) коп. судового збору.
3. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя В.М.Бацуца