Провадження номер 2/741/227/26
Єдиний унікальний номер 741/1575/25

РІШЕННЯ
іменем України

11 травня 2026 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі: 
головуючого - судді Крупини А.О.,
з участю секретаря судового засідання Кузьменка І.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Носівка у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИВ:

У серпні 2025 року за допомогою підсистеми «Електронний суд» представник ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» Усенко М.І. звернувся до Носівського районного суду Чернігівської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 4246190 від 25 березня 2021 року в сумі 23250 грн, понесених судових витрат зі сплати судового збору в сумі 2422,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 8000 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 25 березня 2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі - ТОВ «Мілоан») та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 4246190, відповідно до якого товариство надало відповідачу грошові кошти в сумі 5000 грн у кредит, а відповідач, у свою чергу, зобов`язалася повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у термін, встановлений договором, та виконати інші зобов`язання в повному обсязі на умовах та в строки/термін, що визначені договором. Відповідач підписала кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, після чого договір було розміщено в особистому кабінеті відповідача. Кредитні кошти були перераховані шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної карти позичальника.
ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, надавши відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк, визначені умовами кредитного договору. У свою чергу, відповідачем заборгованість за кредитним договором у встановлений строк не була погашена, сума заборгованості становить 23250 грн та складається із: заборгованості за сумою кредиту - 5000 грн, заборгованості за сумою відсотків - 17250 грн, заборгованості за комісією за видачу кредиту - 1000 грн.
02 липня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги № 73-МЛ. Відповідно до умов даного договору відбулося відступлення права вимоги і за кредитним договором № 4246190 від 25 березня 2021 року, що укладений між ТОВ «Мілоан» та відповідачем ОСОБА_1 . 
Також позивач зазначає, що 15 липня 2025 року відповідачеві було відправлено письмову претенезцію про погашення кредитної заборгованості відповідача та виконання кредитних зобов`язань. 
У зв`язку з вищевикладеним, унаслідок порушення відповідачем зобов`язань за кредитним договором № 4246190 від 25 березня 2021 року позивач просив позов задовольнити та стягнути з відповідача заборгованість у сумі 23250 грн, сплачений судовий збір у сумі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8000 грн.
Ухвалою судді від 01 вересня 2025 року відкрито позовне провадження в цивільній справі, постановлено розгляд даної справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, призначено розгляд справи по суті на 01 грудня 2025 року. 
Ухвалою від 27 жовтня 2025 року поновлено відповідачеві ОСОБА_1 процесуальний строк для подання відзиву на позовну заяву, прийнято до розгляду відзив ОСОБА_1 на позовну заяву, надано позивачеві строк для подання до суду відповіді на відзив. 
У поданому відзиві відповідач (а. с. 54-66) просила позовні вимоги задовольнити частково, стягнувши з неї на користь позивача 5000 грн у рахунок погашення тіла кредиту, та відмовити в стягненні заборгованості за нарахованими відсотками в розмірі 18250,07 грн. Свою позицію відповідач обгрунтовує тим, що надані позивачем до позову додатки не містять логічно пов`язаного з ними унікального набору даних, які б давали можливість встановити виконавця електронного підпису від імені відповідача. Правила надання фінансових кредитів позикодавця, що розміщені на офіційному сайті, можуть неодноразово змінюватися самим позикодавцем, що не дає можливості встановити чину редакцію цих правил на момент підписання кредитного договору. Правила не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, і що вони на момент отримання кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема щодо сплати процентів за користування кредитом. Без належних доказів щодо конкретних запропонованих відповідачеві умов та правил кредитування надані позикодавцем правила відкриття кредитної лінії не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують факту підписання позичальником договору саме на таких умовах. Крім того, після відступлення права грошової вимоги ТОВ «Мілоан» позивачеві кредитором не було повідомлено відповідача про укладення даного договору. Також відповідач указувала, що кредитний договір № 4246190 від 25 березня 2021 року брав її колишній хлопець, який наразі помер, використавши її документи. Про вказаний кредитний договір вона дізналася вже після відкриття провадження у справі. Відповідач просила врахувати вказаний факт при розгляді справи. Також відповідач звернула увагу суду, що позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки з 2021 року пройшло вже 4 роки. 
30 жовтня 2025 року представником позивача Усенком М.І. до суду подано відповідь на відзив (а. с. 85-92), у якому представник позивача просив позовну заяву задовольнити в повному обсязі, указав, що, підписавши кредитний договір, відповідач ознайомилася з правилами надання коштів у позику та вимогами ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», оскільки ознайомлення з даними правилами передують укладенню договору. Отже, відповідач була в повній мірі поінформована про умови надання кредиту відповідно до вимог чинного законодавства. Без отримання листа на електронну адресу чи СМС-повідомлення на номер телефону відповідача, відповідно до якого було здійснено вхід на сайт Мілоана за допомогою логіна та пароля, договір між відповідачем та ТОВ «Мілоан» не був би укладений. Тобто кредитний договір відповідає внутрішній волі відповідача. Відповідач та ТОВ «Мілоан» вчинили дії, визначені ст. ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач підписала кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Додатково на підтвердження ознайомлення відповідача з умовами кредитного договору позивачем надано паспорт споживчого кредиту № 4246190, який підписаний одноразовим ідентифікатором та містить основні умови кредитування. Щодо доводів позивача про оформлення кредитного договору її колишнім хлопцем з використанням її документів представник позивача зазначає, що відповідач не надала жодних доказів, які б підтвердили факт дійсності наведеного аргументу, а тому цей аргумент не заслуговує на увагу суду. Щодо строку позовної давності представник позивача зазначає, що кредитний договір № 4246190 був укладений 25 березня 2021 року, коли було продовжено строк позовної давності з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID19) та в період дії воєнного стану. Отже, строк позовної давності по вказаному кредитному договору почався з 04 вересня 2025 року із набранням чиності Закону України «Про внесення змін до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності», який скасовує зупинення строків позовної давсності на період дії воєнного стану. 
01 грудня 2025 року розгляд справи не відбувся у зв`язку зайнятістю головуючого судді в розгляді іншого кримінального провадження, розгляд справи призначено на 27 лютого 2026 року.
27 лютого 2026 року розгляд справи не відбувся у зв`язку зайнятістю головуючого судді в розгляді іншого кримінального провадження, розгляд справи призначено на 11 травня 2026 року.
Представник позивача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» у судове засідання не з`явився, надіслав до суду клопотання, у якому просив розгляд справи проводити без участі представника позивача, підтримав позовні вимоги в повному обсязі (а. с. 161). 
Відповідач, яка була належним чином повідомленою судом про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, надіслала до суду клопотання, у якому вказала, що на момент розгляду справи вона не може бути присутньою в судовому засіданні, тому просить суд розлянути справу за її відсутності (а. с. 173-175). 
Отже, сторони у справі на власний розсуд розпорядилися своїми правами щодо предмета спору, а тому несуть ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ними відповідних процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Суд уважає, що неявка сторін у судове засідання жодним чином не перешкоджає розгляду справи та ухваленню рішення. 
Згідно з частиною другою статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Отже, оскільки сторони в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, суд робить нижченаведений висновок.
Судом встановлено, що в обгрунтування позовних вимог позивачем додано до позовної заяви договір про споживчий кредит № 4246190 (індивідуальна частина) від 25 березня 2021 року. Указаний договір про споживчий кредит № 4246190 від 25 березня 2021 року свідчить про те, що ТОВ «Мілоан» зобов`язується на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3 договору, надати позичальнику грошові кошти у сумі, визначеній у п. 1.2 договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.4. договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором (п. 1.1. кредитного договору) (а. с. 119-122).
Пунктами 1.2-1.4 договору передбачено, що сума кредиту (загальний розмір) становить 5000 грн у валюті: українські гривні. Кредит надається строком на 30 днів з 25 березня 2021 року (строк кредитування). Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 24.04.2021. 
У пунктах 1.5.1, 1.5.2., 1.6., 1.7. договору передбачено комісію за надання кредиту в розмірі 1000 грн, яка нараховується за ставкою 20 % від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом 2250 грн, які нараховуються за ставкою 1,50% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна базова процентна ставка за користування кредитом становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Тип процентної ставки за цим договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п. 2.2., 2.3. цього договору.
Згідно з пунктом 6.1. договору цей кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі товариства та доступний, зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.
У розділі «Реквізити сторін» цього договору підписи позичальника та позикодавця як у вигляді електронного підпису за допомогою одноразового ідентифікатора, так і у вигляді власноручного підпису відсутні.
Графік платежів, який є додатком № 1 до договору про споживчий кредит № 4246190 від 25.03.2021 (а. с. 123), а також паспорт споживчого кредиту, який є додатком № 2 до договору про споживчий кредит № 4246190 від 25.03.2021 також не містять підписів сторін, зокрема підпису відповідача ОСОБА_1 (а. с. 123, 124, зворот-125).
Згідно з довідкою про ідентифікацію № б/н від 12 червня 2025 року, складеною представником ТОВ «Мілоан», ОСОБА_1 , з якою, за твердженням сторони позивача, укладено договір № 4246190 від 25 березня 2021 року, ідентифікована товариством. Акцепт договору нею підписано одноразовим ідентифікатором L43384, направленим 25 березня 2021 року о 09:20 на номер телефону НОМЕР_1 (а. с. 124, зворот).
Відповідно до платіжного доручення № 42339049 від 25 березня 2021 року ТОВ «Мілоан» перерахувало ОСОБА_1 на рахунок № НОМЕР_2 грошові кошти в сумі 5000 грн з призначенням платежу: кошти згідно договору 4246190 (а. с. 126).
Згідно з відомістю про щоденні нарахування та погашення, складеною ТОВ «Мілоан», 25 березня 2021 року надано кредит у сумі 5000 грн та нараховано комісію за оформлення кредиту у сумі 1000 грн; з 26 березня 2021 року по 24 квітня 2021 року нараховано проценти згідно п. 1.5.2 договору у сумі 75 грн за кожен день; з 25 квітня 2021 року по 23 червня 2021 року нараховано проценти згідно з п. 1.6 договору у сумі 250 грн за кожен день (а. с. 126, зворот-127).
02 липня 2021 року між ТОВ «Мілоан» (кредитор) та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» (новий кредитор) укладено договір відступлення прав вимоги № 73-МЛ, на умовах якого кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржником (портфель заборгованості) (п. 1.1.) (а. с. 128-132).
Цього ж дня ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» підписали акт приймання-передачі реєстру боржників від 02 липня 2021 року за яким, згідно з вимогами п. 8.3 договору відступлення прав вимоги № 73-МЛ від 02 липня 2021 року, кредитор передав, а новий кредитор прийняв реєстр боржників кредитора від 02 липня 2021 року, складений за формою згідно із додатком № 1 до договору. Кількість боржників: 7547, загальна сума заборгованості (кредитного портфелю): 136998863,32 грн (а. с. 136).
Платіжною інструкцією № 33394 від 02 липня 2021 року підтверджується проведення оплати новим кредитором ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» коштів за наведеним вище договором відступлення права вимоги № 73-МЛ/Т від 02 липня 2021 року в сумі 4000000,00 грн (а. с. 136, зворот).
26 серпня 2025 року ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» підписали реєстр боржників до договору відступлення прав вимоги № 73-МЛ від 02 липня 2021 року. Із витягу з указаного реєстру боржників (а. с. 137) убачається, що ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло право грошової вимоги, зокрема до ОСОБА_1 за договором № 4246190 від 25 березня 2021 року в загальній сумі 23250 грн, з яких: 5000 грн - залишок по тілу кредиту, 17250 грн - залишок по відсотках, 1000 грн - залишок по комісії.
15 липня 2025 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» направило на адресу ОСОБА_1 досудову вимогу з вимогою сплатити заборгованість за договором № 4246190 від 25 березня 2021 року у розмірі 23250 грн (а. с. 137, зворот).
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України. За приписами ст. 4 ЦПК України захисту підлягають порушене, невизнане або оспорюване право особи чи інтерес, а також державний чи суспільний інтерес.
Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України).
За правилами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Статтею 3 Закону України «Про електрону комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно зі ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Відповідно до ст. 12 Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: 1) електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; 2) електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; 3) аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 6 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Згідно з п. 12 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
За приписами ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Приписами ст. ст. 525, 526 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За положеннями ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.
Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Частинами 1, 2 ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).
Так, на підтвердження доводів про укладення сторонами договору № 4246190 від 25 березня 2021 року позивачем надано електронні докази в паперовій формі, зокрема: анкету-заяву на кредит № 4246190 від 24 березня 2021 року (а. с. 125), договір про споживчий кредит № 4246190 від 25 березня 2021 року (а. с. 119-122), графік платежів, який є додатком № 1 до договору про споживчий кредит № 4246190 від 25 березня 2021 року (а. с. 123), паспорт споживчого кредиту № 4246190, який є додатком № 2 до вказаного договору (а. с. 123, зворот-124), а також платіжне доручення № 42339049 від 25 березня 2021 року про видачу коштів згідно з договором 4246190 (а. с. 126).
Як свідчить зміст договору № 4246190 від 24 березня 2021 року, підпис від імені позичальника у виді одноразового ідентифікатора у вказаному договорі відсутній взагалі.
Графік розрахунків, який є додатком № 1 до договору № 4246190 від 24 березня 2021 року, паспорт споживчого кредиту, який є додатком № 2 вказаного договору, споживачем ОСОБА_1 також не підписано.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Згідно з ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Отже, позивачем не надано суду доказів того, що на виконання вимог ЗУ «Про електронну комерцію» ОСОБА_1 при підписанні договору було використано одноразовий ідентифікатор.
Оцінюючи додану до позовної заяви довідку про ідентифікацію ТОВ «Мілоан» ОСОБА_1 та направлення їй одноразового ідентифікатора L43384 (а. с. 124, зворот), суд виходить з того, що вказаний документ не підтверджує саме використання відповідачем цього ідентифікатора та підписання нею кредитного договору електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора.
Надана довідка була сформована попереднім кредитодавцем ТОВ «Мілоан» і не може вважатися безспірним доказом проведення ідентифікації ОСОБА_1 при укладенні договору за умови відсутності в матеріалах справи доказів належності вказаного номеру телефона відповідачеві, а відтак і доказів підписання договору відповідачем ідентифікатором, що був направлений на вказаний номер телефону.
Матеріали справи не містять доказів, що позивач надсилав або ж відповідач будь-яким способом застосувала ідентифікатор електронного підпису, пройшла ідентифікацію особи та здійснила електронний підпис через смс-повідомлення чи через підтвердження, яке надходить у формі листа до електронної пошти, так і факту отримання цього одноразового ідентифікатора.
Надана позивачем відомість про щоденні нарахування та погашення (а. с. 126, зворот-127) не є первинним документом, який підтверджує укладення кредитного договору на умовах, що зазначені в позовній заяві. Відомість є, фактично, розрахунком заборгованості, сформованим первісним кредитором.
Відповідач ОСОБА_1 укладення та підписання кредитного договору заперечує.
Позивачем на підтвердження доводів позову надано паперову копію електронного документа (договору від 25 березня 2021 року).
На відносини, що виникають у процесі створення, відправлення, передавання, одержання, зберігання, оброблення, використання та знищення електронних документів, поширюється дія ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг».
Відповідно до ст. 5 цього Закону електронний документ - це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.
Згідно зі ст. 7 Закону оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до ЗУ «Про електронні довірчі послуги». Якщо автором створюються ідентичні за документарною інформацією та реквізитами електронний документ та документ на папері, кожен з документів є оригіналом і має однакову юридичну силу. Оригінал електронного документа повинен давати змогу довести його цілісність та справжність у порядку, визначеному законодавством; у визначених законодавством випадках може бути пред`явлений у візуальній формі відображення, в тому числі у паперовій копії. Електронна копія електронного документа засвідчується у порядку, встановленому законом. Копією документа на папері для електронного документа є візуальне подання електронного документа на папері, яке засвідчене в порядку, встановленому законодавством.
Частинами 1, 2 ст. 8 Закону передбачено, що юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.
У пункті 1 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» зазначено, що автентифікація - це електронний процес, що дає змогу підтвердити електронну ідентифікацію фізичної, юридичної особи, інформаційної або інформаційно-комунікаційної системи та/або походження та цілісність електронних даних.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 червня 2023 року у справі № 916/3027/21 зауважувала, що процесуальний закон чітко регламентує можливість та порядок використання інформації в електронній формі (у тому числі текстових документів, фотографій тощо, які зберігаються на мобільних телефонах або на серверах, в мережі Інтернет) як доказу у судовій справі. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом, однак є однією з форм, у якій учасник справи має право подати електронний доказ (ч. 3 ст. 100 ЦПК України), який, у свою чергу, є засобом встановлення даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 76 ЦПК України).
Подання електронного доказу в паперовій копії саме собою не робить такий доказ недопустимим. Суд може не взяти до уваги копію (паперову копію) електронного доказу у випадку, якщо оригінал електронного доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу (постанови Верховного Суду від 29 січня 2021 року у справі № 922/51/20, від 15 липня 2022 року у справі № 914/1003/21).
Згідно з п. 12 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
За своїм змістом такий підпис є пін-кодом - алфавітно-цифровою послідовністю, яку отримує особа, що авторизувалася в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції.
Підпис одноразовим ідентифікатором - це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. Після отримання ця комбінація має бути введена особою в спеціальне поле на веб-сторінці, і фактично її введення прирівнюється до підписання договору з боку авторизованої особи.
Загалом підпис одноразовим ідентифікатором є одним із видів електронних підписів. У свою чергу, поняття «електронний підпис» визначається в ЗУ «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги (станом на момент укладення спірного договору Закон мав назву «Про електронні довірчі послуги»). Електронний підпис - електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис (п. 12 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про електронні довірчі послуги» (у редакції закону, чинного станом на момент укладення спірного договору) та п. 15 ч. 1 ст. 1 чинного ЗУ «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги»).
Отже, загалом електронний підпис не обов`язково має бути нанесений чи інакше вбудований у документ, який ним підписується, достатньо того, щоб він будь-яким способом додавався до підписуваного електронного документа або принаймні логічно з ним пов`язувався.
Про те саме зазначається і у визначенні підпису одноразовим ідентифікатором, що міститься в ЗУ «Про електронну комерцію»: це дані, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому спосіб такого додавання Законом не визначений, так само, як не визначено того, що саме, крім ідентифікації підпису, має забезпечувати електронний підпис одноразовим ідентифікатором.
У разі використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором цей ідентифікатор може бути прикріплений до даних, які ним підписуються, в будь-якій формі і в будь-який спосіб, який надає змогу установити, що за його допомогою були підписані ті чи інші дані саме тією особою, яка в них указана в якості підписувача. Цей ідентифікатор технічно може існувати окремо від підписуваних за його допомогою даних, однак логічно з ними поєднуватися, що може бути встановлено при огляді інформаційно-комунікаційної системи особи, яка згенерувала і надіслала одноразовий ідентифікатор підписувача. Факт поєднання одноразового ідентифікатора з підписаними за його допомогою даними може підтверджуватися тим, що: (а) особа, яка підписала ті чи інші дані, певним чином ідентифікувалася в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, і залишила там свої контактні дані; (б) особа отримала цей ідентифікатор за тими контактними даними, які лишила, і ввела цей ідентифікатор у спеціально відведене поле; (в) ці дії особи були пов`язані саме з її наміром укласти певний договір, що може підтверджуватися тим, що текст договору або посилання на нього візуально розміщувалися поряд із тими полями, в які мав бути введений одноразовий ідентифікатор.
Згідно з ч. 1 ст. 100 ЦПК України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).
За змістом позовної заяви та Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «МІЛОАН» (в редакції від 29.12.2020) (а. с. 93-108) розміщений в особистому кабінеті позичальника проект цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицією товариства про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього кредитного договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який генерується та надсилається товариством електронним повідомленням (SMS) на номер позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор для підписання кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту) в Особистому кабінеті. Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником через веб-сайт товариства або через СМС-повідомлення з номеру позичальника до товариства на відповідний короткий номер, у разі якщо такий спосіб передбачено для відповідного Особистого кабінету.
Стороною позивача надано анкету-заяву на кредит № 4246190 (а. с. 125), у якій зазначено, що її створено 24.03.20221. У ній зафіксовано процес оформлення та розгляду заяви № 4246190, який тривав з 2021-03-24 03:35:23 (заповнення заяви) до 2021-03-25 12:20:51 (оброблено). Прийнято по заяві 4246190 рішення: Результат скорингу: 73.00 - Сіра зона 2. Рішення: Погоджено. Дата рішення 2021-03-25.
Довідкою про ідентифікацію (а. с. 124, зворот) засвідчено, що ОСОБА_1 , з якою укладено договір № 4246190 від 25 березня 2021 року, ідентифікована ТОВ «Мілоан». Акцепт договору позичальником підписаний із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Час відправки ідентифікатора позичальнику 25.03.2021 09:20. Однак зазначена довідка не інформативна стосовно того, коли і яким чином відповідач підписала кредитний договір № 4246190 від 25 березня 2021 року.
Тобто, за обставинами цієї справи позивач мав довести, що ОСОБА_1 не лише отримала на номер мобільного телефону одноразовий ідентифікатор, а і ввела цей ідентифікатор у спеціально відведене у договорі поле для його підпису/відправила через сайт товариства або у СМС-повідомленні з мобільного телефону позичальника на відповідний короткий номер товариства.
Наданий суду доказ - кредитний договір у паперовій копії - не дозволяє візуально визначити спеціально відведене у договорі поле для його підпису позичальником.
Матеріали справи не містять доказів того, яким чином ОСОБА_1 прийняла пропозицію про укладення кредитного договору: за допомогою сайту товариства або за допомогою СМС-повідомлення з мобільного телефону позичальника на відповідний короткий номер товариства або ввела у спеціально відведене поле у договорі. Усі вказані засоби дозволяють зафіксувати і відобразити на відповідних носіях момент прийняття пропозиції, оскільки саме товариство було отримувачем акцепту.
З огляду на те, що ТОВ «Мілоан» є кінцевим отримувачем електронного повідомлення із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором від позичальника на підтвердження прийняття нею пропозиції укласти договір (оферти), відтак саме позивач мав технічну можливість надати докази отримання від відповідача зазначеного електронного повідомлення та відповідно підписання нею договору за допомогою одноразового ідентифікатору. Матеріали цієї справи доказів зазначеного не містять.
Оригіналу або електронної копії кредитного договору, на яку накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» та ЗУ «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 100 ЦПК України, яка регулює питання електронних доказів, суду не надано. Кредитний договір, як цілісний електронний документ, підписаний за допомогою КЕП або електронною печаткою кредитодавця та/або електронним підписом уповноваженого працівника кредитодавця, у матеріалах цієї справи відсутній.
З огляду на наведене вище у сукупності суд не бере до уваги паперову копію електронного доказу при вирішенні цього спору, оригінал/електронна копія електронного доказу не поданий, а відповідач заперечує укладення саме нею кредитного договору, указавши, що кредитний договір укладено її колишнім хлопцем.
Отже, суду неможливо зробити однозначного та ствердного висновку про підписання ОСОБА_1 договору № 4246190 від 24 березня 2021 року в електронній формі, а також про те, що дії відповідача, про які стверджує позивач (реєстрація на сайті та отримання одноразового ідентифікатора на номер мобільного телефону), пов`язані саме з її вольовим наміром укласти цей договір.
Фактично, зазначені в позовній заяві обставини є лише твердженням позивача, оскільки підтверджуються лише створеними останнім доказами та доказами, створеними попереднім кредитором, які неможливо перевірити та які не узгоджуються з жодним іншим доказом, не створеним самим позивачем.
Оцінюючи поведінку та спосіб ведення справ товариством, суд ураховує те, що воно є професійним учасником ринку надання фінансових послуг, у зв`язку з чим до нього висуваються певні вимоги щодо дотримання правил та процедур, які є традиційними в цій сфері, до обачності та розсудливості у веденні справ, тощо. Відповідно, вимоги до рівня та розумності ведення справ банком є вищими, ніж до споживача фізичної особи, яка зазвичай є слабшою стороною в цивільних відносинах з такою установою. З урахуванням наведеного всі сумніви та розумні припущення мають тлумачитися судом на користь такої слабшої сторони, яка не є фактично рівною у спірних правовідносинах. Аналогічна позиція викладена Верховим Судом у постанові від 01 лютого 2023 року у справі № 199/7014/20.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) сформульовано висновки про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони.
Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.
Ураховуючи наведене у сукупності, суд уважає, що ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» не надало суду жодних належних та допустимих доказів укладення ОСОБА_1 кредитного договору № 4246190 від 24 березня 2021 року, а тому в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.
Оскільки суд відмовляє в задоволенні позовних вимог, судові витрати зі сплати судового звору та витрати на професійну правничу допомогу суд залишає за позивачем. 
Керуючись статтями 11, 202, 205, 525, 526, 549, 610, 612, 622, 625, 629, 638, 641, 644, 1048-1050, 1054 ЦК України, Законом України «Про електронний цифровий підпис», Законом України «Про електронну комерцію», статтями 12, 13, 76-81, 137, 141, 209, 258, 259, 263- 268, 273, 280-282, 289, 352-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 4246190 від 25 березня 2021 року відмовити. 
На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи:
позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», ЄДРПОУ 35234236, місцезнаходження: 79018, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корп. 28;
відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 . 
Повний текст рішення складено 11 травня 2026 року.

Суддя Анатолій КРУПИНА