Справа № 709/551/26 

В И Р О К 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 квітня 2026 року с-ще Чорнобай
Чорнобаївський районний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Чорнобаївського районного суду Черкаської області кримінальне провадження № 12026250370000323, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 березня 2026 року, за обвинуваченням 

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця
с. Червоногірка, Чорнобаївський район, Черкаська область, українця, громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, непрацюючого, особою з інвалідністю, депутатом, учасником бойових дій не являється, на утриманні має малолітню дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на момент вчинення кримінального правопорушення не судимого

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_5 ,
обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:
Обвинувачений ОСОБА_3  будучи позбавлений права керування транспортним засобом, всупереч постанови Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 25.12.2025 у справі №709/2278/25 (набрала законної сили 06.01.2026), якою останнього позбавили права керування транспортним засобом терміном на строк 1 (один) рік, достовірно знаючи про наявність вказаної постанови суду, з метою невиконання рішення суду, маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 1
ст. 129-1 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на території України, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, 12.03.2026 о 23 годині 06 хвилин керував автомобілем ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_2 по вул. Благовісна, в с. Новоукраїнка, Золотоніського району Черкаської області, де був зупинений поліцейськими Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області.
Суд визнає доведеним наведене вище обвинувачення та дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 382 КК України, як умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили. 
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненому кримінальному порушенні визнав повністю, щиро розкаявся, не заперечував жодної з обставин викладених в обвинувальному акті, пояснив, що його дружина попросила відвезти її до матері, на що він погодився. Коли керував автомобілем, його зупинили працівники поліції. Зазначив, що йому відомо, що він позбавлений права керування. 
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення за обставин, викладених у обвинувальному акті, беручи до уваги, що прокурор також не оспорювала фактичні обставини кримінального провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
З огляду на викладене суд, допитавши обвинуваченого ОСОБА_3 , дослідивши матеріали, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 , дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю. За вчинене кримінальне правопорушення обвинувачений ОСОБА_3 підлягає покаранню. 
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно ст. 66 КК України, судом визнано щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , відповідно до положень Загальної частини КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України класифікується як нетяжкий злочин; відношення обвинуваченого ОСОБА_3 до скоєного; особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який на момент вчинення кримінального правопорушення не судимий, має на утриманні малолітню дитину, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, наявність обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення.
Таким чином, суд вважає, що необхідним і достатнім кримінальним покаранням для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових правопорушень є кримінальне покарання у виді позбавлення волі.
При цьому суд вважає за можливе застосувати ст. 75 КК України, звільнивши обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк, та покласти обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, оскільки останній не несе великої суспільної небезпеки, а тому його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства. 
Згідно з ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 цього Кодексу.
У висновку об`єднаної палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 15 лютого 2021 року (справа № 760/26523/17, провадження № 51-3600 кмо 20) йдеться про те, що до особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, вироком суду було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, а потім було встановлено, що вона винна ще й в інших злочинах, вчинених до постановлення цього вироку, в таких випадках питання про відповідальність особи за сукупністю вчинених нею кримінальних правопорушень має вирішуватись в залежності від того, чи залишається незмінним попередній вирок, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, на момент постановлення нового вироку, і яке рішення приймає суд у новому вироку щодо покарання за злочини, вчинені до постановлення попереднього вироку.
У випадку, коли попередній вирок залишився незмінним і прийняте в ньому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням зберігає свою законну силу, а новим вироком особі призначається покарання, яке вона має відбувати реально, положення ч. 4 ст. 70 КК України щодо призначення остаточного покарання особі з урахуванням попереднього вироку не застосовуються, а кожний вирок попередній, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, та новий, за яким їй призначено покарання, що належить відбувати реально виконуються самостійно.
Вироком Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 16 березня 2026 року ОСОБА_3 засуджено за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн, тобто до покарання, яке підлягає реальному відбуванню.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 покарання за вироком Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 16 березня 2026 року у виді штрафу відбув. Згідно наданої прокурором квитанції штраф сплачено у сумі 850,00 грн. 
Відповідно до вироку у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_3 звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі на підставі ст. 75 КК України.
Коли особа, щодо якої було застосоване таке звільнення, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.
Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23 червня 2022 року у справі № 210/3508/21.
Таким чином, даний вирок та вирок від 16 березня 2026 року виконується самостійно (без звернення до виконання через сплату штрафу), що також узгоджується з позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 24 вересня 2024 року у справі № 344/10969/20.
Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_3 не застосовувався.
Витрати на залучення експертів відсутні. 
Керуючись ст.ст. 369-371, 374 КПК України, суд,

з а с у д и в:
Визнати винуватим ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України і призначити йому покарання у виді 1 (один) рік позбавлення волі.
Звільнити ОСОБА_3 відповідно до ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.
Покласти на ОСОБА_3 згідно з п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання. 
Вирок Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 16 березня 2026 року стосовно ОСОБА_3 виконувати самостійно (без звернення до виконання через сплату штрафу).
Речові докази, а саме:
компакт диск DVD+R із відеозаписами з портативних відеореєстраторів за 12.03.2026, що зберігається при матеріалах кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження.
Запобіжний захід до ОСОБА_3 не застосовувати.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. 

Суддя            ОСОБА_1