Справа № 127/40434/25
Провадження № 22-ц/801/1039/2026
Категорія: 70
Головуючий у суді 1-ї інстанції Воробйов В. В.
Доповідач:Панасюк О. С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2026 року	Справа № 127/40434/25	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Панасюка О. С. (суддя доповідач),
суддів Берегового О. Ю., Ковальчука О. В.,
з участю секретаря судового засідання Куленко О. В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дітей за апеляційною скаргою представниці ОСОБА_2 – адвокатки Мишковської Т. М. на рішення Вінницького міського суду Вінницької області у складі судді Воробйова В. В. від 13 лютого 2026 року (дата складання повного тексту судового рішення відповідає даті його ухвалення),

встановив:

В грудні 2025 року ОСОБА_1 через представницю – адвокатку Дмитришину Т. А. звернулась з цим позовом, за яким просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь додаткові витрати, понесені на дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в сумі 285 922,53 грн.
На обґрунтування позовних вимог покликалась на те, що з 25 липня 2003 року по 04 травня 2018 року перебувала з ОСОБА_2 в зареєстрованому шлюбі, у якому ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась дочка ОСОБА_3 , а ІНФОРМАЦІЯ_4 дочка ОСОБА_4 , які за рішенням про розірвання шлюбу проживали з матір`ю.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 09 квітня 2019 року з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на дітей в розмірі по 3 000,00 грн, щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 07 березня 2019 року. Рішенням Вінницького апеляційного суду від 30 травня 2019 року розмір аліментів зменшено до 2 000,00 грн.
Вказувала, що ОСОБА_2 нерегулярно і не в повному обсязі сплачував аліменти, має заборгованість, не бере участі у додаткових витратах на дітей. 
ОСОБА_1 понесла витрати на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до її повноліття у зв`язку із захворюваннями, навчанням та розвитком певних її здібностей. Вона, зокрема, мала потребу у використанні щоночі ортокератологічних нічних лінз Swissiens на обидва ока, щомісячної стерилізації цих лінз та обстеження, а також ряд інших захворювань, що потребувало медикаментозного лікування.
Крім того ОСОБА_1 оплачувала для неповнолітньої ОСОБА_3 : курси англійської мови на 4 000,00 грн, МРТ коліна – 1 550,00 грн, медичні послуги в приватній клініці «Альтамедика» – 3 432,50 грн, підготовчі курси для вступу в університет – 18 000,00 грн та 2 200,00 грн, навчання у Вінницькому технологічно-промисловому коледжі – 4 000,00 грн, формування ортопедичної устілки – 3 300,00 грн, діагностика стопи – 300,00 грн.
Для дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивачка оплатила: корекцію ортопедичної устілки – 9 707,50 грн, щеплення – 4 600,00 грн, догляд за очима – 50 909,00 грн, послуги стоматолога – 22 860,00 грн, ліки – 1 965,54 грн.
За відвідування обома дітьми: художньої гімнастики сплатила 7 020,00 грн, секції з плавання – 9 470,00 грн, придбання дитячої книжкової продукції – 1 277,00 грн, відпочинок та оздоровлення – 68 096,31 грн.
Таким чином загалом документально підтверджені додаткові витрати на дітей з 2018 року по 2025 рік у зв`язку з хворобами, розвитком особливих здібностей та витрат на оздоровлення склали 285 922,53 грн, із яких: витрати в зв`язку із хворобами дітей – 148 989,22 грн, витрати на навчання в зв`язку з особливими здібностями – 47 537,00 грн, витрати на оздоровлення – 89 396,31 грн.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 13 лютого 2025 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати, понесені на дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в сумі 192 349, 22 грн. В решті позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 1 923,25 грн судового збору.
Суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для відшкодування витрат за підготовчі курси в університетах та навчання у коледжі, вважав, що витрати за навчання ОСОБА_4 у коледжі мають здійснюватися за рахунок стягнутих аліментів. Витрати на туристичні поїздки дітей за межі України на загальну суму 68 096,31 грн не підлягають стягненню, тому що позивачка не надала доказів рекомендації таких поїздок лікарем для лікування чи оздоровлення і не довела існування особливих обставин, які зумовили б необхідність відпочинку дітей за кордоном при наявності можливості відпочинку в Україні, не навела мотивів вибору країн відпочинку, що, зокрема, залежить від матеріальних можливостей та бажання батьків, а також погодження такого вибору з батьком дітей.
Щодо відшкодування витрат на придбання дитячої книжкової продукції, то вони не відносяться до додаткових витрат, є базовими потребами, які покриваються аліментами.
Так само не є додатковими витратами, пов`язаними з розвитком особливих здібностей дітей оплата за відвідування курсів з англійської мови в розмірі 4 000,00 грн, підготовчих курсів в університети 18 000,00 грн та підготовчі курси в коледж 2 200,00 грн.
Решту витрат на лікування та оздоровлення в розмірі 192 349, 22 грн визнав додатковими витратами матері на дітей, що викликані особливими обставинами, а тому вважав, що вони підлягають стягненню з батька на користь матері дітей, яка їх понесла, в повному обсязі.
В апеляційній скарзі представниця ОСОБА_2 – адвокатка Мишковська Т. М., посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, просила рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13 лютого 2025 року скасувати і постановити нове судове рішення про відмову у позові.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги покликалась на те, що позивачка зловживаючи процесуальними правами не повідомила суд фактичного місця проживання відповідача та номер його телефону, які їй достеменно були відомі. Це призвело до порушення принципу рівності сторін, тому що відповідач не зміг подати відзив на позовну заяву зі своїми запереченнями проти позву та доказами на їх підтвердження. Звертала увагу на невідповідність кількості аркушів у додатку до позовної заяви, що надійшли до суду, кількості аркушів додатків, які направлялись відповідачу, що вказувало на те, що подані нею докази не були розкриті іншій стороні, відповідно суд не міг брати їх до уваги.
Твердження позивачки про нерегулярну сплату аліментів та наявність заборгованості не відповідає дійсності. Навпаки він надавав додаткові кошти дітям як шляхом перерахування на особисті карткові рахунки дочок, так і готівкою, купував одяг та інші речі особистого вжитку.
Звертала увагу, що лікування дітей, витрати на яке позивачка вимагала стягнути з відповідача, надавалось приватними медичними закладами. Ні необхідності такого лікування саме в платних приватних медичних закладах, ні узгодження його з відповідачем позивачка не доводила.
Позивачка не навела доводів щодо спроможності відповідача повністю сплачувати додаткові витрати на дітей, натомість стверджуючи про свій скрутний матеріальний стан, надала докази значних витрат на відпочинок закордоном, що спростовує таке її твердження.
Представниця ОСОБА_1 – адвокатка Дмитришина Т. І. подала відзив на апеляційну скаргу, за яким просила залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, як таке, що ухвалено з дотриманням норм процесуального права, відповідно до фактичних обставин справи, встановлених на їх підставі правовідносин сторін та норм матеріального права, якими вони регулюються.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги апеляційний суд прийшов до висновку, що вона підлягає задоволенню частково з огляду на таке.
Частинами першою – четвертою статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Оскільки в частині, в якій суд у позові відмовив, рішення не оскаржується, відповідно, не переглядається апеляційним судом, а тому дослідженню судом апеляційної інстанції підлягають лише вимоги позову про стягнення витрат на лікування та придбання медичної та допоміжної продукції, а також відвідування дочками сторін спортивних секцій (про стягнення яких суд першої інстанції не зазначив, але очевидно врахував їх як додаткові витрати, пов`язані з розвитком особливих здібностей дочок). 
Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд установив, що з 25 липня 2003 року по 04 травня 2018 року ОСОБА_1 перебувала з ОСОБА_2 в зареєстрованому шлюбі, у якому ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась дочка ОСОБА_3 , а ІНФОРМАЦІЯ_4 дочка ОСОБА_4 , які за рішенням про розірвання шлюбу проживали з матір`ю.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 09 квітня 2019 року з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на дітей в розмірі по 3 000,00 грн, щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 07 березня 2019 року. Рішенням Вінницького апеляційного суду від 30 травня 2019 року розмір аліментів зменшено до 2 000,00 грн.
Диспозитивність визначено серед основних засад (принципів) цивільного судочинства (пункт 5 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Зміст принципу диспозитивності розкрито у частині першій статті 13 ЦПК України, за якою суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках 
Як видно зі змісту рішення суду першої інстанції суд погодився з доводами позивачки в тому, що додатковими витратами на дітей, є лиш ті, що пов`язані з їх захворюваннями та відповідним лікуванням і медичним обслуговуванням, яких без наведення конкретного розрахунку визнав доведеними на суму 192 349,22 грн (можливо із урахуванням витрат на відвідування дочками сторін басейну і секції з художньої гімнастики). Проте в своїй позовній заяві (так само не наводячи конкретного підрахунку) позивачка вказувала, що на лікування та медичне обслуговування дочок понесла 148 989,22 грн, отже суд, фактично, самостійно «перерахував» такі витрати, які навіть з урахуванням зазначених позивачкою сум на відвідування дочками спортивних секцій не дорівнюють цій сумі (148 989,22 + 7020 + 5160 = 2880 + 1000 = 165 049,22).
Отже, вирішуючи справу по суті позовних вимог в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд виходить із такого.
Згідно з даними ТОВ «АЛЬТАМЕДІКА ПЛЮС» та ФОП ОСОБА_5 . ОСОБА_3 хворіла на плоско-вальгусну деформацію обох стоп, плоскостопість обох стоп, асиметричне розташування надколінників, артрит правого колінного суглобу; короткозорість середнього ступеня, складний короткозорий астигматизм обох очей, в зв`язку з чим потребувала ортопедичних устілок (корекція кожні 3 міс.), використання щоночі ортокератологічних лінз Swisslens на обидва ока, їх щомісячної стерилізації та обстеження; ОСОБА_4 – короткозорість середнього ступеню правого ока, короткозорість легкого ступеню лівого ока, складний короткозорий астигматизм обох очей, в зв`язку з чим потребувала використання щоночі ортокератологічних нічних лінз Swisslens на обидва ока, їх щомісячної стерилізації обстеження.
Позивачка надала медичні документи, квитанції на придбання рекомендованих ліків та про оплату медичних послуг:
-за послуги МРТ коліна ОСОБА_3 18 жовтня 2020 року – 1 550, 00 грн;
-оплату набору для нічної корекції зору для ОСОБА_3 28 серпня 2021 року – 10 600, 00 грн;
-згідно з виписками МЦ «Альтамедіка» ОСОБА_3 надані медичні послуги: 01 липня 2022 року на суму 2 000,00 грн, 05 жовтня 2022 року – 220, 00 грн, 18 лютого 2022 року – 110,00 грн, 09 лютого 2023 року – 240,00 грн, 11 березня 2022 року – 120,00 грн, 03 квітня 2023 року – 200,00 грн, 17 квітня 2023 року – 542,50 грн;
-оплату набору для нічної корекції зору для ОСОБА_3 з 22 лютого 2023 року по 27 березня 2025 року – 12 600, 00 грн;
-оплату послуг з придбання лінз для ОСОБА_3 25 травня 2023 року – 500,00 грн;
-придбання розчину для лінз ОСОБА_3 03 лютого 2024 року – 1 150,00 грн; 
-придбання ліків від 24 червня 2025 року, 06 липня 2025 року на суми 475,80 грн, 592,50 грн, 1 535,18 грн, 241,20 грн;
-оплату набору для нічної корекції зору для ОСОБА_3 12 жовтня 2025 2025 року – 16 200, 00 грн;
-формування устілки для ОСОБА_3 17 квітня 2025 року – 3 300,00 грн;
- 16 березня 2023 року за медичні послуги для ОСОБА_4 (корекція устілки + діагностика) на суму 9 707,50 грн та 4 600,00 грн;
-діагностику стопи 17 квітня 2025 року – 300 грн;
-придбання розчину для лінз для ОСОБА_4 27 червня 2025 року – 1 350,00 грн;
-оплату набору для нічної корекції зору для ОСОБА_4 18 жовтня 2025 року – 16 600, 00 грн;
-оплату оправи для окулярів, лінзи та робота 1 329,00 грн;
-оплату набору для нічної корекції зору для ОСОБА_4 03 лютого 2024 року – 15 600, 00 грн;
-стоматологічні послуги в клініці «Левіка» для ОСОБА_4 14 квітня 2022 року, 16 травня 2022 року, 23 травня 2022 року, 23 червня 2022 року, 22 липня 2022 року, 15 вересня 2022 року, 05 листопада 2022 року, 20 січня 2023 року, 14 березня 2023 року, 26 квітня 2023 року, 30 травня 2023 року, 21 червня 2023 року, 14 вересня 2023 року, 12 жовтня 2023 року, 18 жовтня 2023 року, відповідно, на суми 200,00 грн, 950,00 грн, 1 960,00 грн, 870,00 грн, 500,00 грн, 500,00 грн, 500,00 грн, 530,00 грн, 530,00 грн, 1 430,00 грн, 530,00 грн, 570,00 грн, 570,00 грн, 570,00 грн, 1 050,00 грн, 1 530,00 грн, 520,00 грн;
-встановлення брекетів ОСОБА_4 – 10 550,00 грн;
-придбання ліків для ОСОБА_4 03 серпня 2025 року, 16 липня 2025 року, 21 липня 2025 року, 15 липня 2025 року, 01 січня 2025 року, 02 жовтня 2025 року, 09 вересня 2025 року на суми: 333,70 грн, 110,54 грн, 259,00 грн, 158,80 грн, 350,00 грн, 423,50 грн, 330,00 грн;
-придбання 27 червня 2025 року для ОСОБА_4 розчину для лінз – 1 350,00 грн;
-оплату набору для нічної корекції зору для ОСОБА_4 18 жовтня 2025 року – 16 600, 00 грн.
Отже загальний розмір коштів, витрачених позивачкою на лікування та медичне обслуговування дітей становив 145 439,22 грн (сума, отримана шляхом додавання зазначених вище сум).
Одним із різновидів аліментних зобов`язань між батьками і дітьми є зобов`язання батьків брати участь у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України): той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Наявність фактично понесених або передбачуваних додаткових витрат має довести особа, яка заявляє позовні вимоги про їх стягнення.
У постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17 зроблено висновок, що СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.
У постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 183/1679/17 (провадження № 61-21662св18), від 12 грудня 2019 року у справі № 756/4947/17-ц (провадження № 61-47858св18), від 01 квітня 2020 року у справі № 521/16268/18 (провадження № 61-20458св19), від 08 грудня 2021 року у справі № 607/12170/20 (провадження № 61-17663св21) викладено правові висновки про те, що положення статті 185 СК України стосуються особливих обставин, приблизний перелік яких надається у зазначеній статті. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними фактами (хворобами), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструмента, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).
За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати особливі обставини, якими обумовлені ці додаткові витрати і які є індивідуальними у кожній конкретній справі, а також стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав.
Аналогічний висновок міститься в постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 183/1679/17 (провадження № 61-21662св18), від 12 грудня 2019 року у справі № 756/4947/17-ц (провадження № 61-47858св18), від 01 квітня 2020 року у справі № 521/16268/18 (провадження № 61-20458св19).
Представниця відповідача – адвокатка Мишковська Т. М. правильно звернула увагу, що витрати, зокрема на лікування, не є додатковими витратами, а охоплюються розміром аліментів (постанова ВС від 12 січня 2022 року, справа № 545/3115/19), а тому поточні витрати згідно з виписками МЦ «Альтамедіка» ОСОБА_3 за надані медичні послуги: 01 липня 2022 року на суму 2 000,00 грн, 05 жовтня 2022 року – 220, 00 грн, 18 лютого 2022 року – 110,00 грн, 09 лютого 2023 року – 240,00 грн, 11 березня 2022 року – 120,00 грн, 03 квітня 2023 року – 200,00 грн, 17 квітня 2023 року – 542,50 грн накладною від 17 квітня 2023 року на суму 500,00 грн; придбання ліків від 24 червня 2025 року, 06 липня 2025 року на суми 475,80 грн, 592,50 грн, 1 535,18 грн, 241,20 грн; діагностику стопи 17 квітня 2025 року – 300 грн, придбання ліків для ОСОБА_4 03 серпня 2025 року, 16 липня 2025 року, 21 липня 2025 року, 15 липня 2025 року, 01 січня 2025 року, 02 жовтня 2025 року, 09 вересня 2025 року на суми: 333,70 грн, 110,54 грн, 259,00 грн, 158,80 грн, 350,00 грн, 423,50 грн, 330,00 грн, а також стоматологічні послуги в клініці «Левіка» для ОСОБА_4 14 квітня 2022 року, 16 травня 2022 року, 23 травня 2022 року, 23 червня 2022 року, 22 липня 2022 року, 15 вересня 2022 року, 05 листопада 2022 року, 20 січня 2023 року, 14 березня 2023 року, 26 квітня 2023 року, 30 травня 2023 року, 21 червня 2023 року, 14 вересня 2023 року, 12 жовтня 2023 року, 18 жовтня 2023 року, відповідно, на суми 200,00 грн, 950,00 грн, 1 960,00 грн, 870,00 грн, 500,00 грн, 500,00 грн, 500,00 грн, 530,00 грн, 530,00 грн, 1 430,00 грн, 530,00 грн, 570,00 грн, 570,00 грн, 570,00 грн, 1 050,00 грн, 1 530,00 грн, 520,00 грн, не можна вважати додатковими витратами на дітей і охоплюються розміром стягуваних з ОСОБА_2 аліментів.
Разом з тим, як правильно встановив суд першої інстанції ОСОБА_3 та ОСОБА_4 мають хронічні захворювання очей, що потребувало відповідної корекції зору та тривалого і дороговартісного лікування. ОСОБА_3 також мала захворювання суглобів нижніх кінцівок, а для ОСОБА_4 були відповідні медичні показання для проведення стоматологічної корекції у виді встановлення брекетів. Фактична необхідність купувати лінзи, розчин для їх дезінфекції, ортопедичні устілки, установлювати брекети в приватних закладах задля швидкого і якісного отримання відповідного лікування в Україні є загальновідомими обставинами і не потребують доказування в силу приписів частини третьої статті 82 ЦПК України.
З цих міркувань апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про відсутність підстав для стягнення витрат на лікування, медичні послуги та придбання необхідних товарів медичного призначення в приватних медичних закладах без узгодження з ОСОБА_2 (з яким, як пояснила в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 не підтримує спілкування з часу розірвання шлюбу).
Отже апеляційний суд прийшов до висновку, що загальна сума додаткових витрат, понесених позивачкою на обох дітей, становила: 
-за послуги МРТ коліна ОСОБА_3 18 жовтня 2020 року – 1 550, 00 грн;
-оплату набору для нічної корекції зору для ОСОБА_3 28 серпня 2021 року – 10 600, 00 грн;
-оплату набору для нічної корекції зору для ОСОБА_3 з 22 лютого 2023 року по 27 березня 2025 року – 12 600, 00 грн;
-оплату набору для нічної корекції зору для ОСОБА_3 12 жовтня 2025 2025 року – 16 200, 00 грн;
-16 березня 2023 року за медичні послуги для ОСОБА_4 (корекція устілки + діагностика) на суму 9 707,50 грн та 4 600,00 грн;
-придбання розчину для лінз для ОСОБА_4 27 червня 2025 року – 1 350,00 грн;
-оплату набору для нічної корекції зору для ОСОБА_4 18 жовтня 2025 року – 16 600, 00 грн;
-оплату оправи для окулярів, лінзи та робота 1 329,00 грн;
-оплату набору для нічної корекції зору для ОСОБА_4 03 лютого 2024 року – 15 600, 00 грн;
-встановлення брекетів ОСОБА_4 – 10 550,00 грн;
-придбання 27 червня 2025 року для ОСОБА_4 розчину для лінз – 1 350,00 грн;
-оплату набору для нічної корекції зору для ОСОБА_4 18 жовтня 2025 року – 16 600, 00 грн,
а всього 113 986,50 грн.
Не можна також погодитись з висновком суду першої інстанції про необхідність повного покладення на батька додаткових витрат, понесених матір`ю на дітей.
Як зазначалось вище рівність прав і обов`язків обох батьків, незалежно від того чи проживають вони разом з дитиною чи окремо, закріплена статтею 141 СК України.
Частина друга статті 185 СК України установлює можливість визначати розмір участі кожного з батьків в додаткових витратах на дитину, тобто з відступом від рівності часток від фактично понесених витрат, але з урахуванням, що мають істотне значення.
Посилаючись на такі обставини позивачка зазначала про своє скрутне матеріальне становище, але суд не встановив і не навів у рішенні таких обставин, не перевірив майнового стану відповідача, залишив поза увагою той факт, що попри посилання на невеликі доходи позивачка мала фактичну можливість забезпечувати доволі дороговартісне лікування дочок, поїздки з ними за кордон на відпочинок, оплачувати їм спортивні секції, додаткові заняття, підготовчі курси та навчання.
Таким чином апеляційний суд вважає відсутніми підстави для відступлення від принципу рівності обов`язку кожного з батьків нести додаткові витрати на дітей, а тому з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути половину суми, яку визначив суд, як додаткові витрати (113 986,50 грн / 2 = 56 993,25 грн).
Щодо до доводів апеляційної скарги про неповідомлення відповідача про її розгляд, а також неможливість взяття до уваги доказів, які були подані позивачкою разом з позовною заявою через невідповідність зазначеної кількості додатків, направлених на адресу зареєстрованого місця проживання ОСОБА_2 з позовною заявою ОСОБА_1 , фактичній кількості додатків, поданих з позовною заявою до суду (частина дев`ята статті 83 ЦПК України), то апеляційний суд звертає увагу, що вони є взаємовиключними (якщо відповідач взагалі не отримував ухвалу про відкриття провадження з копією позовної заяви і додатків, то він не міг порівняти ці додатки з тими, що були подані до суду). Саме по собі зазначення в супровідному листі про додатки на 12 аркушах, замість 113 додатків, окремі з яких містять по кілька сторінок, насправді не свідчить про те, що такі документи не були направлені за зареєстрованим місцем проживання відповідача.
Доводи про те, що позивачка достеменно знала про фактичне місце проживання відповідача та номер його мобільного телефону, нічим не підтверджені. Наявність відповідних відомостей у дочок сторін, з урахуванням неприязних стосунків між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з часу розірвання шлюбу, не може беззаперечно вказувати про наявність таких відомостей (зокрема про номер мобільного телефону відповідача) у самої позивачки. Такого номера у позовній заяві вона не зазначала.
Оскільки у поштовому повідомлені про відправлення відповідачеві судової повістки-повідомлення з ухвалою про відкриття провадження у справі за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання ОСОБА_2 , повернутому до суду без вручення, проставлена відмітка про його відсутність, він вважається таким, що належно повідомлений відповідно до пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України.
Не зазначення номера мобільного телефона відповідача позивачкою, який вона знати не зобов`язана (з урахуванням того, що з часу розірвання шлюбу до подання цього позову пройшло понад сім з половиною років), як і подання доказів, які позивачка вважала підтверджують її додаткові витрати на дітей, починаючи з 2018 року (а не за останні 10 років, як стверджується в апеляційній скарзі) не свідчить про недобросовісність позивачки у зв`язку із поданням цього позову.
Щодо витрат на оплату спортивних секцій плавання і художньої гімнастики для дочок сторін на загальну суму 16 060 грн, то апеляційний суд звертає увагу, що ні медичних показань для додаткового заняття ними відповідними видами спорту, ні будь-яких доказів про наявність особливих здібностей до плавання чи художньої гімнастики (нагороди за виступи на змаганнях тощо) позивачка не навела, а тому ці витрати також не можна вважати такими, що пов`язані із розвитком особливих здібностей дітей, відповідно додатковими витратами, які підлягають стягненню з іншого з батьків, з яким понесення таких витрат не узгоджувалось.
Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд апеляційної інстанції врахував положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», пункт 32).
Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
Враховуючи те, що позов ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню апеляційний суд при вирішенні питання розподілу судових витрат ураховує принцип пропорційності (стаття 141 ЦПК України). Так, ОСОБА_6 висувала вимогу про стягнення з ОСОБА_2 додаткових витрат на дітей у розмірі 285 922,53 грн, до задоволення підлягає сума у розмірі 56 993,25 грн, що становить 19,93 % від заявленої. 
Отже оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», то з ОСОБА_2 необхідно стягнути судовий збір в дохід держави в розмірі 569,93 гр (2 859,22 грн (сума судового збору, яка підлягала сплаті при поданні позову) х 19,93 % (% задоволених вимог).
Крім того при зверненні з апеляційною скаргою ОСОБА_2 було сплачено судовий збір у розмірі 2 308,19 грн. Враховуючи, що апеляційна скарга задоволена частково, а рішення суду першої інстанції скасовано в частині стягнення 135 355,97 грн (різниця між сумою 192 349,22 грн та 56 993,25 грн), відповідач має право на відшкодування понесених ним витрат на сплату судового збору пропорційно до відхилених вимог позивача, тобто 70,37 %
Згідно з частиною шостою статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Таким чином судовий збір, понесений ОСОБА_2 у розмірі 1 624,27 грн (2 308,19 грн х 70,37 %) за подання апеляційної скарги компенсувати за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Керуючись статтями 367, 368, 376 381 – 383 ЦПК України апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу представниці  ОСОБА_2 – адвокатки Мишковської Т. М. задовольнити частково.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13 лютого 2026 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткових витрат, понесених на дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в сумі 192 349 (сто дев`яносто дві тисячі триста сорок дев`ять гривень) грн 22 к. скасувати і постановити в цій частині нове судове рішення.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 56 993 (п`ятдесят шість тисяч дев`ятсот дев`яносто три) грн 25 к. додаткових витрат, понесених на дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 569 (п`ятсот шістдесят дев`ять) грн 93 к.
Судовий збір, понесений  ОСОБА_2 у розмірі 1 624 (одна тисяча шістсот двадцять чотири) грн 27 к. за подання апеляційної скарги компенсувати за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Позивачка: ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_5 ,   АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків  НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ,   АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків  НОМЕР_2 .
(Повний текст судового рішення виготовлено 18 травня 2026 року).

Головуючий       О. С. Панасюк

Судді:        О. Ю. Береговий 

О. В. Ковальчук