Справа № 129/3039/25 
Провадження по справі № 2/129/449/2026

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"20" травня 2026 р. Гайсинський районний суд Вінницької області 
в складі головуючого судді Капуша І.С.,
заочно розглянувши у спрощеному позовному провадженні без участі сторін та їх представників в місті Гайсині цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» в особі представника Гнип Володимира Володимировича до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
В С Т А Н О В И В:
27.08.2025 року через підсистему «Електронний суд» до Гайсинського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» в особі представника Гнип Володимира Володимировича до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позов мотивовано тим, що 21.02.2022 року між Акціонерним товариством «ТАСКОМБАНК» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №4055887787, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати відповідачці кредитні кошти у розмірі та на умовах, визначених договором, а відповідачка зобов`язалась повернути кредит та сплачувати проценти за користування кредитом.
Відповідно до п.1.2 кредитного договору кредит було надано на наступних умовах:
—сума кредиту — 36 879 грн;
— строк користування кредитом — 12 місяців;
— 0,01 % річних;
— щомісячні проценти — 2,49 % від суми кредиту.
Згідно із умовами договору кредитні кошти підлягали наданню шляхом безготівкового перерахування на рахунок позичальника, відкритий в АТ «ТАСКОМБАНК», а погашення кредитної заборгованості та процентів мало здійснюватись відповідно до графіку платежів.
Позивач посилається на те, що свої зобов`язання за кредитним договором банк виконав належним чином та надав відповідачці кредитні кошти у повному обсязі, однак відповідачка взяті на себе зобов`язання належним чином не виконувала, у зв`язку із чим виникла заборгованість.
У позовній заяві позивач зазначає, що неодноразово повідомляв відповідачку про наявність заборгованості та необхідність її погашення, а також направляв повідомлення-вимогу про дострокове повернення кредиту та погашення заборгованості, однак вказані вимоги залишились без виконання.
Судом встановлено, що у мотивувальній частині позовної заяви міститься посилання на наявність заборгованості станом на 01.07.2024 року, однак із прохальної частини позову, наданої виписки по особовому рахунку за період з 21.02.2022 року по 03.06.2025 року та розрахунку заборгованості вбачається, що розрахунок заборгованості фактично здійснено станом на 01.07.2025 року, а тому суд оцінює позовні вимоги саме виходячи із вказаної дати.
Ухвалою Гайсинського районного суду Вінницької області від 28.08.2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, відзиву на позов не подала, будь-яких заяв чи клопотань до суду не направила.
Враховуючи неявку відповідачки, яка належним чином повідомлена про розгляд справи, неподання нею відзиву та відсутність заперечень представника позивача щодо заочного розгляду справи, суд відповідно до ст.280 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що 21.02.2022 року між Акціонерним товариством «ТАСКОМБАНК» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №4055887787.
Відповідно до п.1.1 кредитного договору кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом.
Згідно із п.1.3 кредитного договору позичальник зобов`язався сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах, визначених графіком платежів.
Підписанням кредитного договору відповідачка підтвердила, що до укладення договору банк надав їй усю необхідну інформацію щодо умов кредитування, порядку повернення кредиту, процентних ставок та інших істотних умов договору, а також підтвердила ознайомлення із положеннями Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про споживче кредитування» та іншими нормативними актами.
Також умовами договору передбачено, що кредитний договір діє протягом строку, на який надано кредит, та припиняється належним виконанням сторонами своїх зобов`язань.
Із наданої позивачем виписки по особовому рахунку вбачається, що АТ «ТАСКОМБАНК» належним чином виконало свої зобов`язання за кредитним договором та здійснило видачу кредитних коштів відповідачці у розмірі 36 879 грн.
Виписка по рахунку також містить інформацію про нарахування процентів за користування кредитом, перенесення заборгованості у прострочену, а також відображає відсутність належного виконання відповідачкою взятих на себе зобов`язань щодо повернення кредиту та сплати процентів.
Судом встановлено, що відповідачка умови кредитного договору належним чином не виконувала, платежі у визначені договором строки не здійснювала, у зв`язку із чим виникла прострочена заборгованість.
Крім того, із виписки по рахунку вбачається, що 27.06.2023 року банком здійснено бухгалтерське списання заборгованості за рахунок сформованого резерву та її облік на позабалансових рахунках.
Разом з тим таке бухгалтерське списання не свідчить про припинення зобов`язання відповідачки, не є прощенням боргу та не позбавляє кредитора права на звернення до суду із вимогою про стягнення заборгованості.
Суд звертає увагу, що надана позивачем виписка по особовому рахунку містить детальний рух коштів за кредитним договором, відображає факт видачі кредитних коштів відповідачці, нарахування процентів за користування кредитом, перенесення заборгованості до простроченої, а також стан заборгованості відповідачки за кредитним договором.
Вказана виписка є первинним бухгалтерським документом банку, сформованим у межах здійснення банківської діяльності, а тому є належним та допустимим доказом на підтвердження факту надання кредитних коштів та існування кредитної заборгованості.
Крім того, суд враховує, що відповідачкою не подано відзиву на позовну заяву, не надано доказів погашення кредитної заборгованості, контррозрахунку чи будь-яких заперечень щодо правильності нарахування заборгованості, у зв`язку із чим суд оцінює наданий позивачем розрахунок заборгованості як належний, допустимий та такий, що узгоджується із іншими матеріалами справи.
Суд також враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 28.03.2018 року у справі №444/9519/12, відповідно до якої кредитний договір є обов`язковим для виконання сторонами, а позичальник зобов`язаний належним чином виконувати взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів у строки і на умовах, визначених договором.
Також суд враховує правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 09.09.2020 року у справі №732/670/19, від 23.03.2020 року у справі №404/502/18 та від 07.10.2020 року у справі №127/33824/19, відповідно до яких належним доказом виконання кредитодавцем своїх зобов`язань та підтвердженням руху коштів за кредитним договором є банківські виписки та інші первинні документи банку.
Оцінюючи надані сторонами докази у їх сукупності відповідно до вимог ст.89 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позивачем доведено факт укладення кредитного договору, факт надання відповідачці кредитних коштів, належне виконання банком своїх договірних зобов`язань та наявність у відповідачки непогашеної кредитної заборгованості.
При цьому суд виходить із того, що саме на відповідачку як на позичальника покладався обов`язок належного виконання умов кредитного договору, своєчасного внесення платежів та повернення кредитних коштів, однак взяті на себе договірні зобов`язання останньою виконані не були.
Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону.
Згідно із ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, воно підлягає виконанню саме у цей строк.
За змістом ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання.
Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.
Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно із ст.1048 ЦК України позикодавець має право на отримання процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальнику, а позичальник — повернути кредит та сплатити проценти.
Таким чином, враховуючи встановлені обставини справи, досліджені письмові докази, відсутність будь-яких заперечень відповідачки щодо позовних вимог та наданого розрахунку заборгованості, суд приходить до переконання, що позов Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» є обґрунтованим, доведеним належними та допустимими доказами, а тому підлягає задоволенню в повному обсязі.
Станом на 01.07.2025 року заборгованість відповідачки за кредитним договором №4055887787 від 21.02.2022 року становить 54 585,79 грн, з яких: 36 879 грн — заборгованість за тілом кредиту; 4,87 грн — заборгованість за річними процентами; 17 701,92 грн — заборгованість за щомісячними процентами.
Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією, долученою до матеріалів справи.
Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 141, 247, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст.ст.525, 526, 530, 610, 612, 625, 629, 1048, 1054 ЦК України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Позов Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» в особі представника Гнип Володимира Володимировича до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором — задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» заборгованість за кредитним договором №4055887787 від 21.02.2022 року станом на 01.07.2025 року у загальному розмірі 54 585,79 грн, яка складається з: 36 879 грн — заборгованості за тілом кредиту; 4,87 грн — заборгованості за річними процентами; 17 701,92 грн — заборгованості за щомісячними процентами.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн.
Позивач: Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК», код ЄДРПОУ 09806443, адреса: м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30.
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя: