Справа № 442/2023/24 Головуючий у 1 інстанції: Павлів З.С. 
Провадження № 22-ц/811/3783/25 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

29 квітня 2026 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді: Ванівського О.М.,
суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,
секретаря : Костюк С.О., 
з участю: представників апелянта – Тунського А.Р., Талалаєвої О.Ю., представника позивача – ОСОБА_1 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , подану його представником адвокатом Тунським А.Р. на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 08 жовтня 2025року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, - 

ВСТАНОВИВ:
В березні 2024 року ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом в якому, з урахуванням збільшення позовних вимог, просила суд в порядку поділу спільного майна подружжя виділити їй, та визнати за нею право власності на наступне майно: 
-Трикімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ; 
-Двокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_2 ; 
-Однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_3 ; 
-Нежитлове приміщення загальною площею 4,20 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 ; 
-Житловий будинок, загальною площею 173, 8 кв. м., що розташований за адресою: АДРЕСА_5 . 
В порядку поділу спільного майна подружжя, просила виділити у власність ОСОБА_2 , та визнати за ним право власності на наступне майно: 
-Легковий універсал, марки BMW, моделі: ІХ3, 2021 р.в., державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) VIN код: НОМЕР_2 ; 
-Нежитлове приміщення, загальною площею 78,5 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 ; 
-Нежитлове приміщення, загальною площею 168,3 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 .
Також Позивач просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь компенсацію вартості рухомого і нерухомого майна, що становить різницю у вартості між об`єктами нерухомого та рухомого майна, що залишаються у власності відповідача та позивача в розмірі 1059650, 00 грн, а також просила суд стягнути з ОСОБА_2 компенсацію вартості частки автомобіля марки BMW моделі X5, 2018 року випуску, д.р.н. не встановлено, в розмірі 745450 грн.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 05.08.2006 року по 25.01.2024 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . З жовтня 2023 року вони з відповідачем припинили перебування в сімейних відносинах та почали проживати окремо. Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25.01.2024 шлюб між ними розірвано. За час перебування у шлюбі ними за спільні кошти було придбано наступне майно: нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_6 загальною площею 168,3 кв.м.; нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_6 загальною площею 78,5 кв.м.; житловий будинок за адресою: АДРЕСА_5 , загальною площею 173,8 кв.м.; квартира за адресою: АДРЕСА_7 , загальною площею 47,7 кв.м.; нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_8 , загальною площею 4,2 кв.м.; квартира за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 82,2 кв.м.; квартира за адресою: АДРЕСА_1 ; автомобіль марки BMW X5,2018 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 та автомобіль марки BMW, моделі: ІХ3, 2021 р.в., державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) VIN код: НОМЕР_2 . 
Зазначає, що має право на компенсацію частини автомобіля BMW X5,2018 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , який був відчужений ОСОБА_2 без її згоди, в період, коли такі не перебували у фактичних шлюбних відносинах. 
Відтак, виходячи із загальної вартості спільно-нажитого майна подружжя, її частка у майні в грошовому еквіваленті згідно оцінки майна, складеного ПП «Західний експертно-консалтинговий центр» становить 1126600 грн. Враховуючи те, що спільної згоди щодо поділу вищевказаного майна вони з відповідачем не дійшли, вважає за необхідне звернутися для поділу спільно набутого майна до суду.
Відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просив в порядку поділу майна подружжя визнати особистою приватною власністю ОСОБА_2 житловий будинок загальною площею 173, 8 кв. м., що розташований за адресою: АДРЕСА_5 ; нежитлове приміщення, загальною площею 78,5 кв. м., розташоване за адресою: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 367234846106; квартиру АДРЕСА_9 ; квартиру АДРЕСА_10 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 903595346115. 
В порядку поділу спільного майна подружжя, просив визнати особистою приватною власністю ОСОБА_3 наступне майно: нежитлове приміщення, загальною площею 168,3 кв.м. розташоване за адресою: АДРЕСА_6 ; квартиру загальною площею 47.7 кв. м. що розташована за адресою: АДРЕСА_3 ; нежитлове приміщення загальною площею 4,2 кв. м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1021776146115 та автомобіль марки BMW модель ІХ3 д.н.з. НОМЕР_4 , номер шасі (кузова, рами) VIN код: НОМЕР_2 , рік випуску 2021, колір білий. Просив стягнути з нього на користь ОСОБА_3 658 600, 00 грн. компенсації різниці вартості отриманого майна. 
Заявлені позовні вимоги обґрунтовує тим, що він у шлюбі за власні кошти та за кошти, які надавав йому батько в позику в інтересах сім`ї було набуто вказане майно, а відтак з урахуванням вартості вказаного майна саме запропонованим ним поділ буде законним та пропорційним. 
Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 08 жовтня 2025 року первісний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя було задоволено частково, а також суд задоволив частково і зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя. 
В порядку поділу спільного майна подружжя суд вирішив виділити ОСОБА_3 та визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_11 . В порядку поділу спільного майна подружжя виділити ОСОБА_3 та визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_12 . В порядку поділу спільного майна подружжя виділити ОСОБА_3 та визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_13 . В порядку поділу спільного майна подружжя виділити ОСОБА_3 та визнати за нею право власності на нежитлове приміщення, загальною площею 4,20 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_14 ., приміщення №69.
В порядку поділу спільного майна подружжя виділено ОСОБА_2 та визнати за ним право власності на житловий будинок АДРЕСА_15 . В порядку поділу спільного майна подружжя виділено ОСОБА_2 та визнати за ним право власності на легковий автомобіль - універсал, марки: BMW, моделі: ІХ3, 2021 р.в., державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) VIN код: НОМЕР_2 . В порядку поділу спільного майна подружжя виділено ОСОБА_2 та визнати за ним право власності на нежитлове приміщення, загальною площею 78,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 . В порядку поділу спільного майна подружжя виділено ОСОБА_2 та визнати за ним право власності на нежитлове приміщення, загальною площею 168,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 .
Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 компенсацію вартості житлового будинку АДРЕСА_5 , що становить 1955450 (один мільйон дев`ятсот п`ятдесят п`ять тисяч чотириста п`ятдесят) гривень.
Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 компенсацію вартості рухомого і нерухомого майна, що становить 1059650 (один мільйон п`ятдесят дев`ять тисяч шістсот п`ятдесят) гривень.
Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 компенсацію вартості частки автомобіля марки BMW моделі X5, 2018 року випуску, д.р.н. не встановлено, в розмірі 571250 (п`ятсот сімдесят одну тисячу двісті п`ятдесят) гривень.
Рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 компенсації вартості житлового будинку АДРЕСА_5 , що становить 1955450 (один мільйон дев`ятсот п`ятдесят п`ять тисяч чотириста п`ятдесят) гривень, компенсації вартості рухомого і нерухомого майна, що становить 1059650 (один мільйон п`ятдесят дев`ять тисяч шістсот п`ятдесят) гривень, компенсації вартості частки автомобіля марки BMW моделі X5, 2018 року випуску, д.р.н. не встановлено, в розмірі 571250 (п`ятсот сімдесят одну тисячу двісті п`ятдесят) гривень оскаржив ОСОБА_2 , подавши апеляційну скаргу.
Вважає, що рішення суду, в оскаржуваній ним частині, ухвалено з порушенням норм процесуального та матеріального права, та в такій частині підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення. 
Зазначає, що суд першої інстанції невірно визначив розмір компенсації за частки у житловому будинку, стягнув частину вартості автомобіля BMW моделі X5, 2018 року випуску, який не є об`єктом спільної сумісної власності, оскільки такий автомобіль був відчужений під час перебування у шлюбі з позивачкою. Вказує, що суд незаконно передав у власність такому автомобіль BMW, моделі: ІХ3, 2021 р.в., державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зареєстрований за Позивачкою, та який куплявся саме для такої. Враховуючи наведене, суд значно збільшив розмір грошової компенсації, яку апелянт має відшкодувати позивачці, що не відповідає вимогам ст. 70 СК України. 
Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представників апелянта – Тунського А.Р., Талалаєвої О.Ю. на підтримання апеляційної скарги, представника позивача – ОСОБА_1 на заперечення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на наступне.
Рішення суду переглядається в частині стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 компенсації вартості житлового будинку АДРЕСА_5 , що становить 1955450 (один мільйон дев`ятсот п`ятдесят п`ять тисяч чотириста п`ятдесят) гривень, компенсації вартості рухомого і нерухомого майна, що становить 1059650 (один мільйон п`ятдесят дев`ять тисяч шістсот п`ятдесят) гривень, компенсації вартості частки автомобіля марки BMW моделі X5, 2018 року випуску, д.р.н. не встановлено, в розмірі 571250 (п`ятсот сімдесят одну тисячу двісті п`ятдесят) гривень. В іншій частині рішення суду не оскаржується.
Згідно ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Частково задовольнивши позовні заяви сторін, суд не брав до уваги запропонований сторонами поділ, а зазначив про можливість та доцільність застосування у даних правовідносинах правового висновку про те, що при вирішенні спору про поділ майна, суд може не погодитися із запропонованим варіантом поділу такого майна та провести його поділ у інший спосіб, враховуючи інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставин, що мають істотне значення. Таким чином, обрання судом при вирішенні спору варіанту поділу майна подружжя, при наявності вимоги про його поділ, відмінного від того, про який просив позивач, не може бути розцінене як вихід судом за межі позовних вимог, оскільки позовна вимога - це поділ майна подружжя і вона є незмінною при будь-якому варіанті його поділу.
Однак колегія суддів зазначає, що хоча суд самостійно може здійснити поділ майна між позивачем і відповідачем, однак такий має бути проведений з урахуванням рівності часток у спільній сумісній власності, та здійснити поділ з найменш допустимими відхиленнями від рівності часток кожного із власників. Справи про поділ майна за своєю суттю не є справами про стягнення найбільшого розміру відшкодування, відтак, вирішуючи спір, суд зобов`язаний знайти той варіант поділу, який буде прийнятний сторонами, та визначити такий розмір компенсації, який є найменший, та такий який є реальний для сторони, та на який така сторона погоджується. 
Згідно ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Так, відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується ст.63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Відповідно до ст.65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.
Частиною 1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.
Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.
Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.
Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися «обставинами, що мають істотне значення», якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007р. N 11).
Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.
Задовольняючи позовну заяву ОСОБА_3 , щодо компенсації вартості частки автомобіля марки BMW моделі X5, 2018 року випуску, д.р.н. не встановлено, в розмірі 571250 грн, який був відчужений ОСОБА_2 , то в тій частині колегія суддів не погоджується із позицією суду першої інстанції. 
Так, сторони визнавали, що автомобіль марки BMW моделі X5, 2018 року випуску був придбаний 04.02.2023 року в шлюбі, відтак, з урахуванням вимог ст. 60 СК України, такий автомобіль є спільним майном подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . 
Позовна заява про розірвання шлюбу була подана 05.01.2024 року ОСОБА_2 , а рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25.01.2024 року, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було розірвано. 
Відтак, як придбання автомобіля марки BMW моделі X5, 2018 року випуску, так і його відчуження у листопаді 2023 року відбулось в межах укладеного шлюбу. 
Пояснення Позивача ОСОБА_3 про те, що з жовтня 2023 року такі почали проживати окремо, не знайшло свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а також не підтверджено необізнаності ОСОБА_3 про продаж такого автомобіля.
У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина перша статті 70 СК України).
Вирішуючи спори між подружжям про майно, потрібно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна.
Системний аналіз наведених норм матеріального права свідчить про існування презумпції спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Водночас законодавство передбачає можливість спростування поширення правового режиму спільного сумісного майна одним із подружжя, що є процесуальним обов`язком особи, яка з нею не погоджується. Тягар доказування обставин для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17-ц (провадження № 14-325цс18).
Інститут шлюбу передбачає виникнення між подружжям тісного взаємозв`язку, і характер такого зв`язку не завжди дозволяє однозначно встановити, коли саме у відносинах з третіми особами кожен з подружжя виступає у власних особистих інтересах, а коли діє в інтересах сім`ї. Саме тому, на переконання Великої Палати Верховного Суду, законодавцем встановлена презумпція спільності інтересів подружжя і сім`ї.
Належність майна до об`єктів права спільної сумісної власності визначено статтею 61 СК України, згідно із частиною третьою якої, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Норма частини третьої статті 61 СК України кореспондує частині четвертій статті 65 цього Кодексу, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.
При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового (частина друга статті 65 СК України).
У випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.
Ключовим для вирішення питання про компенсацію одним із подружжя іншому компенсації вартості відчуженого спільного сумісного майна є не лише наявність на це письмової згоди іншого з подружжя, а використання виручених від продажу грошових коштів не в інтересах сім`ї чи на її потреби.
Відповідно до приписів частин першої та третьої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина 6 ст. 81 ЦПК України) 
Оскільки транспортний засіб марки BMW моделі X5, 2018 року випуску відчужений під час шлюбу і доказів приховування реальної вартості та витрачання коштів від їх продажу на шкоду інтересам сім`ї позивач не надала, з позовом про визнання договору продажу вказаного транспортного засобу не зверталась, а тому це майно не може бути включене до складу майна, що підлягає поділу.
Отже, за наявності факту перебування сторін у шлюбі та відсутності доказів використання коштів від продажу спільного майна не в інтересах сім`ї, вважається, що укладений одним із подружжя договір був в інтересах сім`ї. Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 24 травня 2023 року в справі № 278/2482/21 (провадження № 61-12736св22).
Відтак, рішення суду в частині включення автомобіля марки BMW моделі X5, 2018 року випуску в майно, що підлягає поділу та відповідно і стягнення компенсації вартості частки такого в розмірі 571250 грн. з ОСОБА_2 не відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, та в цій частині підлягає скасуванню. 
Щодо стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 компенсацію вартості житлового будинку АДРЕСА_5 , що становить 1955450 (один мільйон дев`ятсот п`ятдесят п`ять тисяч чотириста п`ятдесят) гривень та стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 компенсацію вартості рухомого і нерухомого майна, що становить 1059650 (один мільйон п`ятдесят дев`ять тисяч шістсот п`ятдесят) гривень, то колегія суддів вважає, в цій частині рішення суду першої інстанції підлягає зміні, а саме що стосується розміру компенсації за відхилення від рівності часток. 
Так, суд першої інстанції, з урахування проведеного поділу спільного майна, визначив розмір компенсації вартості будинку, рухомого та нерухомого майна, яка має бути стягнута з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 - 3 015 100,00 грн. (1955450+ 1059650). Враховуючи, що сторони не оскаржували рішення в частині поділу нерухомого майна та виділення об`єктів нерухомості у їх власність, окрім транспортних засобів, відтак суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах апеляційної скарги. 
Суд першої інстанції виділив у власність ОСОБА_3 три квартири, а також одне нежитлове приміщення. У власність ОСОБА_2 було виділено житловий будинок, два об`єкта нежитлової нерухомості та автомобіль. Вартість виділеного майна у власність ОСОБА_2 є значно більшою від тої, яка виділялась ОСОБА_3 . 
Апелянт вказує на те, що автомобіль марки: BMW, моделі: ІХ3, 2021 р.в., державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) VIN код: НОМЕР_2 придбавався саме для ОСОБА_3 . Така зазначена у митній декларації, та на останню було видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Автомобіль придбавався за спільні кошти подружжя. Вказане підтверджується доказами, які знаходяться в матеріалах справи. Відтак, з метою урівняти вартісний еквівалент об`єктів, які підлягають поділу колегія суддів вважає, що такий автомобіль слід залишити ОСОБА_3 . 
Так, враховуючи кількісні та якісні характеристики об`єктів, які підлягають поділу між колишнім подружжям, з огляду на висновки суду щодо реального поділу між подружжям об`єктів майна, беручи до уваги рівність часток в такому майні, яка презюмується і не спростована сторонами у справі колегія суддів приходить висновку, що розмір компенсації, яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 має бути зменшений на 1 734 900, 00 грн., а саме на вартість автомобіля марки: BMW, моделі: ІХ3, 2021 р.в., державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) VIN код: НОМЕР_2 .
З огляду на вказане, колегія суддів погоджується, що розмір компенсації має становить 1 280 200,00 грн. ( 3 015 100,00 – 1734 900,00). 
За таких підстав, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга представника ОСОБА_2 адвоката Тунського А.Р., підлягає задоволенню, рішення підлягає частковому скасуванню з ухваленням в такій частині нового рішення. 
Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Керуючись ст. ст. 367,368, ст.374,376,381,382,384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд-
УХВАЛИВ :
апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Тунського А.Р. задоволити. 
Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 08 жовтня 2025 року скасувати в частині: 
-стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 компенсації 1/2 вартості житлового будинку АДРЕСА_5 , що становить 1955450 (один мільйон дев`ятсот п`ятдесят п`ять тисяч чотириста п`ятдесят) гривень.
-стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 компенсації 1/2 вартості рухомого і нерухомого майна, що становить 1059650 (один мільйон п`ятдесят дев`ять тисяч шістсот п`ятдесят) гривень.
- стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 компенсації вартості частки автомобіля марки BMW моделі X5, 2018 року випуску, д.р.н. не встановлено, в розмірі 571250 грн. (п`ятсот сімдесят одну тисячу двісті п`ятдесят ) та визнання за ОСОБА_2 права власності на легковий автомобіль - універсал, марки: BMW, моделі: ІХ3, 2021 р.в., державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , номер шасі (кузова, рами) VIN код: НОМЕР_2 .
Ухвалити нове рішення яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 в частині стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 компенсації вартості частки автомобіля марки BMW моделі X5, 2018 року випуску, д.р.н. не встановлено, в розмірі 571250 (п`ятсот сімдесят одну тисячу двісті п`ятдесят) гривень – відмовити.
В порядку поділу спільного майна подружжя виділити ОСОБА_3 та визнати за нею право власності на легковий автомобіль - універсал, марки: BMW, моделі: ІХ3, 2021 р.в., державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , номер шасі (кузова, рами) VIN код: НОМЕР_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 1 280 200,00 гривень грошової компенсації вартості рухомого і нерухомого майна.
В іншій частині рішення суду залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складено 29 квітня 2026 року.

Головуючий: Ванівський О.М.

Судді Цяцяк Р.П.

Шеремета Н.О.