Справа № 681/190/26
Провадження № 2/681/433/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)

08 червня 2026 року м. Полонне

Полонський районний суд Хмельницької області в складі головуючого судді Іллюка С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полонне за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

23.02.2026 позивач – товариство з обмеженою відповідальністю «Цикл фінанс» (далі – Товариство) звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором №22035000239315 від 03.12.2019 в сумі 10447,43 грн, а також 2662,40 грн витрат по сплаті судового збору та 3500 грн витрат на правничу допомогу.
В обґрунтування вимог зазначав, що 03.12.2019 акціонерне товариство «Банк кредит Дніпро» та відповідач уклали кредитний договір. Відповідно до умов кредитного договору, Банк надає позичальнику споживчий кредит, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти закористування кредитом, інші платежі, визначені даним кредитним договором.
Первісний кредитор виконав всі передбачені умови договору, надавши в тимчасове користування кредитні кошти на рахунок відповідача.
15.12.2021 між акціонерним товариством «Банк кредит Дніпро» та товариством з обмеженою відповідальністю «Цикл фінанс» укладено договір факторингу №15/12/21, відповідно до умов якого право вимоги за указаним вище договором перейшло до позивача.
Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав та станом на дату звернення до суду загальна сума заборгованості відповідача становить 10447,43 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту – 6800 грн, заборгованості за відсотками – 43,43 грн, заборгованості за комісією – 3604 грн. 
Ухвалою суду від 04.03.2026 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Копію позовної заяви з додатками відповідачу направлено позивачем цінним листом 16.02.2026.
У встановлений строк відповідач відзив на позовну заяву не надав.
Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та, відповідно до ст.280 ЦПК України, за згодою позивача проводить заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, зазначає про таке.
03.12.2019 АТ «Банк кредит Дніпро» та відповідач уклали кредитний договір, відповідно до умов якого Банк надає позичальнику споживчий кредит в сумі 6800 грн, а позичальник зобов`язується повернути кредит до 03.12.2020, сплатити проценти закористування кредитом в розмірі 0,001 % річних на строкову заборгованість,56% річних – на прстрочену заборгованість, щомісячну комісію 9 % від суми кредиту. 
Первісний кредитор виконав всі передбачені умови договору, надавши в тимчасове користування кредитні кошти на рахунок відповідача.
Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав та станом на дату звернення до суду загальна сума заборгованості відповідача становить 10447,43 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту – 6800 грн, заборгованості за відсотками – 43,43 грн, заборгованості за комісією – 3604 грн. 
15.12.2021 між акціонерним товариством «Банк кредит Дніпро» та товариством з обмеженою відповідальністю «Цикл фінанс» укладено договір факторингу №15/12/21, відповідно до умов якого право вимоги за указаним вище договором перейшло до позивача.
Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №15/12/21 від 15.12.2021 ТОВ «Цикл Фінанс» набуло право грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_1 за кредитним договором № 22035000239315 від 03.12.2019 на суму 10447,43 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту – 6800 грн, заборгованості за відсотками – 43,43 грн, заборгованості за комісією – 3604 грн. 
Отже, суд встановив, що між первісним кредитором та відповідачем виникли правовідносини, пов`язані із невиконанням останнім зобов`язань за укладеним нею кредитним договором, право вимоги за яким було правомірно відступлено позивачу.
Вказані правовідносини регулюються Цивільним кодексом України (далі - ЦК України), Законом України «Про споживче кредитування» (далі - Закон про споживче кредитування) станом на дату виникнення спірних правовідносин.
Згідно зі ст. 627 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ч. 1 ст. 527 ЦК України).
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).
Частиною першою ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
У відповідності зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Пунктом 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до вимог ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Згідно зі ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ч. 1 ст. 629 ЦК України).
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст. 89 ЦПК України).
Судом встановлено, що відповідачка погодилася на умови кредитного договору шляхом його підписання та в подальшому порушила строки та порядок погашення заборгованості за кредитним договором, що призвело до утворення заборгованості за договором.
Позивачем доведено, що право вимоги за кредитним договором було правомірно відступлено позивачу на підставі договору факторингу №15/12/21 від 15.12.2021.
Таким чином, ТОВ «Цикл Фінанс» набуло право належного кредитора до відповідачки за кредитним договором № 22035000239315 від 03.12.2019.
Крім того позивачем доведено факт отримання кредитних коштів відповідачем у сумі 6800 грн, які ним не повернуто.
ОСОБА_1 правом подання відзиву на позовну заяву не скористався, викладених в позовній заяві обставин належними та допустимими доказами не спростував, власного розрахунку заборгованості не надав.
Матеріали справи містять достатні докази, що підтверджують наявність боргу позичальника перед первісним кредитором за кредитним договором № 22035000239315 від 03.12.2019 у загальному розмірі 6843,43 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту – 6800 грн, заборгованості за відсотками – 43,43 грн. 
Щодо стягнення комісії суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідно до п. 1 ст. 17 Закону України «Про захист прав споживачів» послуга це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.
Відповідно до ч. 1,2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.
Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.
За положеннями частини п`ятої статті 11, частин першої, другої, п`ятої, сьомої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.
Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.
Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.
У Постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 № 6-1746цс16 зазначено, що встановлення банком в кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок клієнта, є незаконним.
Пунктом 17 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що послуга це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.
Позивачем нарахована заборгованість за комісією за управління кредитом у розмірі 3604 грн, проте у позовній заяві та доданих до неї документах не зазначено про те, які саме послуги за вказану комісію надавались відповідачу та якими умовами укладеного договору ця комісія передбачена.
Таким чином, враховуючи викладене, відсутні підстави стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача комісії за управління кредитом у розмірі 3604 грн.
Враховуючи викладене суд доходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 6843,43 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 6800 грн та 43,43 грн – заборгованості за відсотками.
З огляду на вимоги ч.1 ст.141 ЦПК України, виходячи із задоволення позовних вимог на 65,50%, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1743,96 грн.
Щодо відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3500 грн.
Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено здійснення розподілу судових витрат на підставі поданих сторонами доказів.
Окрім того, відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
Відповідно до правової позиції, викладеної зокрема у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19) витрати на професійну правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Згідно з ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Стороною позивача до матеріалів справи додано договір про надання правової допомоги № 43453613/1 від 25.08.2025, укладений між Товариством та адвокатом Гулієвою С.А. (а.с. 11-13), додаткову угоду №22035000239315 до договору № 43453613/1 від 25.08.2025 про надання правової допомоги від 26.01.2026, акт №22035000239315 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 26.01.2026, детальний опис робіт виконаних адвокатом Гулієвою С.А. від 26.01.2026 на суму 3500 грн, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС №12018/10. 
Варто також зауважити, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (постанови Верховного суду у справах №923/560/17, №329/766/18, №178/1522/18).
Отже, суд доходить до висновку, що у зв`язку з частковим задоволенням позову на 65,50% від заявлених вимог, необхідно стягнути із відповідачки на користь позивача 2292,50 грн документально підтверджених витрат на професійну правничу допомогу, 
Керуючись наведеним, ст.ст.13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 273-275, 279, 280-283, 352, 354, 355 ЦПК України суд,  

у х в а л и в:

Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 22035000239315 від 03.12.2019 у загальному розмірі 6843 (шість тисяч вісімсот сорок три) грн 43 коп., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту – 6800 грн, заборгованості за відсотками – 43,43 грн. 
У решті вимог позову – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1743 (одна тисяча сімсот сорок три) грн 88 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2292 (дві тисячі двісті дев`яносто дві) грн 50 коп.
Відповідачем може бути подано заяву про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків відповідачкою не подана заява про його перегляд, а позивачем апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач – товариство з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс», код в ЄДРПОУ 43453613, місцезнаходження: вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, м. Київ, поштовий індекс 04112.

Відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя          Н.А.Горгулько