Дата документу 04.06.2026	Справа № 554/9428/25	
 	Провадження № 2/554/1483/2026	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2026 року м. Полтава

Шевченківський районний суд міста Полтави в складі:
головуючого - судді: Сініцина Е.М.
за участю секретаря: Кувіти М.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава в спрощеному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на дитину, –

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача – ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовом і до досягнення дитиною повноліття.
В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що 05 жовтня 2018 року вона уклала шлюб з відповідачем, який зареєстрований Київським районним у місті Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головним територіальним управлінням юстиції у Полтавській області актовий запис № 145, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 , видане відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області 05.10.2018 року.
У шлюбі народився син – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , видане повторно Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві 09.11.2023 року. 
Дитина проживає разом з позивачкою, що підтверджується довідкою про склад сім`ї від 01.07.2019 року.
Шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано, що підтверджується копією рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 17.03.2025 по справі №554/13252/24. 
Позивачка просить суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь, аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття.
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави від 05 вересня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження по даній справі з повідомленням сторін про дату та час розгляду справи. 
Позивачка про дату та час судового засідання повідомлялась належним чином.
Відповідач направив до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що у них дійсно є спільна дитина – ОСОБА_3 , однак позивач не ухиляється від утримання дитини та фінансової допомоги їй. Як доказ додає копії деяких квитанцій, де у призначенні чітко видно призначення переказів, і що отримувачем виступає позивач.
Також, звертає увагу суду на те, що у відповідача є також друга дитина від іншого шлюбу – ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 (як доказ надається роздруківка із «Дії»). Відповідач має утримувати як одну дитину, так і іншу, а також нести щомісячні витрати на власне утримання (їжа, житло, ліки, тощо). Вести нормальне існування сплачуючи половину (а можливо і більше) доходу на утримання двох дітей складно. Зважаючи на це, відповідач вважає що позовні вимоги мають бути задоволені лише частково – в межах 1/8 частини доходу.
А також вказує на те, що позивач ніяким чином не довела ні власне матеріальне становище, ні матеріальне становище відповідача. Позивач не надала виписки із реєстру речових прав щодо себе, не надала докази свого рівня доходів, не надала доказів несення якихось витрат на дитину, не надала доказів гарного фінансового становища відповідача, його фізичного стану, тощо, та й взагалі не надала ніяких доказів в обґрунтування розміру позовних вимог. Як вказувалось вище – відповідач має ще одну дитину і має її також утримувати. Цей факт у сукупності із відсутністю доказів з боку позивача, надає змогу прийти до висновку про необґрунтованість позовних вимог. Однак, у даній частині Відповідач вважає що розмір доходу у формі 1/8 буде достатнім для гармонійного та повноцінного розвиту дитини. Докази протилежного у матеріалах справи відсутні.
У відповідь на відзив до позовної заяви, позивачка направила заперечення на відзив, де зазначила наступне: відповідно до свідоцтва про народження відповідач є батьком сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Дитина на даний час постійно проживає з нею. Даний факт відповідачем не заперечується та підтверджується довідкою про склад сім`ї. Витрати по його утриманню вона несе самостійно. Що стосується твердження відповідача, що він надає фінансову допомогу на утримання сина, слід зазначити, що це були досить незначні та періодичні платежі, про укладення нотаріально завіреного договору про сплату аліментів у визначеному розмірі, їм не вдалося досягти згоди. Будь якої іншої домовленості між ними, щодо утримання сина, досягнуто не було. Наявність другої дитини у відповідача не позбавляє його обов`язку належним чином утримувати сина ОСОБА_5 . Крім того, відповідачем не надані докази на підтвердження аліментних зобов`язань щодо іншої дитини (рішення суду, тощо). Також відповідачем не підтверджено, що у разі сплати аліментів на сина у розмірі частки від його доходів, йому не вистачить коштів на власне утримання.
Суд, дослідивши позовну заяву, відзив на позов, надані сторонами докази, дійшов наступного висновку.
Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 17.03.2025 року у цивільній справі №554/13252/24 підтверджується, що зареєстрований 05 жовтня 2018 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , розірваний. 
Батьками дитини –  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 09.11.2023 року.
Дитина проживає разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи на ім`я ОСОБА_3 та довідкою про внесення відомостей до Єдиного демографічного реєстру на ім`я ОСОБА_1 від 04.12.2018 №38274-2018.
Факт проживання дитини з матір`ю та знаходження дитини на утриманні матері, сторони не оспорювали. 
Згідно до положень ст. 51 Конституції України та ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. 
У відповідності до ст. 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Відповідно обов`язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків.
Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці признають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здатностей та фінансових можливостей.
Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі (ч. 1, 2 ст. 181 СК України).
Частиною 3 статті 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Згідно положень ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини та платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч.1). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2).
Суд вважає, що позивачкою надані докази проживання дитини разом з нею - довідкою про реєстрацію місця проживання особи на ім`я ОСОБА_3 та довідкою про внесення відомостей до Єдиного демографічного реєстру на ім`я ОСОБА_1 від 04.12.2018, відповідно, вона має право на утримання аліментів на дитину.
Відповідно до ст.ст.12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів у спосіб та у розмір, передбачений Законом, тому, виходячи в першу чергу з інтересів дитини, суд вважає, що позивачкою обґрунтована необхідність стягнення аліментів на утримання малолітнього сина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня звернення до суду з позовом – 25 червня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття.
Такий розмір аліментів є обґрунтованим та спрямований забезпечити збалансований розвиток дитини, шляхом участі обох батьків в її утриманні до досягнення повноліття.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову у повному обсязі.
До позиції відповідача відносно не доведення позивачкою матеріального становища відповідача, його рівня доходів, фізичного стану тощо, та й взагалі не надала ніяких доказів в обґрунтування розміру позовних вимог, суд відноситься критично, оскільки на сторони покладено обов`язок доказування, а відповідач не надав доказів на спростування позиції позивачки. 
Крім того, відповідач направив відзив на позовну заяву, до якої в якості додатку долучив так би мовити – «доказ факту наявності другої дитини», що являє собою скрін-шот екрану мобільного пристрою, на якому зображено сформовану в українському електронному сервісі державних послуг - «Дія» інформацію «Актовий запис 741», згідно якого батьками ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 являються ОСОБА_2 та ОСОБА_6 . 
Суд звертає увагу відповідача, що надання скріншотів та витягів із застосунку «Дія», що містять певну інформацію про документ, без належної печатки та підпису, що унеможливлює його ідентифікацію, не може вважатись поданням письмових доказів або електронних доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про особливості надання публічних (електронних публічних) послуг», який регулює питання функціонування «Єдиного державного веб-порталу електронних послуг» (застосунок «Дія»), дія вказаного Закону не поширюється на суспільні відносини, які визначені частиною другою статті 2 Закону України «Про адміністративні послуги».
Пунктом 6 частини другої статті 2 Закону України "Про адміністративні послуги" визначено, що дія вказаного Закону не поширюється на відносини щодо судочинства, виконавчого провадження.
Виходячи з викладеного, відповідачем не надані письмові та/або електронні докази саме у оригіналі або належним чином засвідченій копії, у відповідності до положень ст.ст. 95, 100 ЦПК України.
У зв`язку з вище викладеним, суд не бере до уваги факт наявності у відповідача другої дитини від іншого шлюбу, більше того, надана суду інформація не підтверджує того факту, що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуває саме на утриманні відповідача по вказаній справі – ОСОБА_2 .
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що розмір аліментів, визначений позивачкою - 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача – є обґрунтованим і законним. 
Більш того, в ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено – «Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків».
Відповідно, розмір аліментів, визначений позивачкою - 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача – є обґрунтованим і законним, він не перевищує розмір, встановлений ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження». 
Досліджуючи доводи відповідача в частині його участі в утриманні дитини після подачі позову до суду – 25.06.2025 року, що підтверджується платіжними інструкціями від 11.07.2025 року та від 15.07.2025 року, кожна на суму 3015,08 грн., від 15.08.2025 року на суму 3919,60 грн., а також знімками (скрін-шотами) екрану мобільного пристрої про переказ грошових коштів на рахунок ОСОБА_7 у період часу з 11.09.2024 по 18.09.2025, суд зазначає, що суми перераховані на сплату аліментів після 25.06.2025 року підлягають зарахуванню державним виконавцем.
Ствердження відповідача про добровільну участь в утриманні дитини та добросовісне виконання батьківських обов`язків, не позбавляє права позивачки звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів та затвердження свого права судом.
Більш того, відповідачем не доведено, що кошти, які були перераховані ним на рахунок позивачки, досягають розміру 1/4 частині заробітку (доходу) відповідача, тому, сума аліментів буде стягуватися з відповідача державним виконавцем на користь позивачки з урахуванням вже сплачених сум. 
Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд зазначає про наступне.
Позивачка ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів звільнена на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому, відповідно до положень частини 1 ст. 142 ЦПК України, судовий збір в сумі 1 211,20 гривень підлягає стягненню на користь держави з відповідача ОСОБА_2 ..
Згідно до ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
На підставі ст.ст.180-182 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст.2-5,10,12,13, 76-81, 83, 89, 137, 141,142, 206, 258, 259, 263-265, 430 ЦПК України, суд –

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на дитину – задовольнити. 
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви – 25 червня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття. 
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1 211,20 гривень. 
Допустити негайне виконання рішення суду у межах сплати платежу за один місяць. 
Рішення може бути оскаржене, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду як суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Сторони у справі:
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП – НОМЕР_4 ;
Відповідач – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП – НОМЕР_5 .

Суддя Е.М. Сініцин.