Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2026 року        м. Рівне

Справа № 570/237/26
Провадження № 33/4815/614/26

Суддя Рівненського апеляційного суду – Полюхович О.І.,
з участю: 
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , 
потерпілого – ОСОБА_2 ,
представника потерпілого – адвоката Вовка Ю.Є., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне в матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Щербяк Ю.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Рівненського районного суду Рівненської області від 13 квітня 2026 року, –

ВСТАНОВИВ:

 
Постановою Рівненського районного суду Рівненської області від 13 квітня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та до нього застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
З матеріалів справи вбачається, що14 січня 2026 року о 08 год. 35 хв. на автодорозі Н-22 Устилуг-Луцьк-Рівне 153 км + 140 м, поблизу с. Городок Рівненського району Рівненської області, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Merсedes-Benz Sprinter, номерний знак НОМЕР_1 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, вчасно не реагував на її зміну, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом Honda, номерний знак НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Вказаними діями водій порушив п.п. 2.3б, 12.1, 13.1 ПДР України, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
В поданій апеляційній скарзі захисник Щербяк Ю.В. просить постанову місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 у зв`язку зі спливом строків притягнення до адміністративної відповідальності.
Вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини дорожньо-транспортної пригоди та не дослідив причин екстреного гальмування автомобіля Honda, не надавши належної оцінки діям іншого учасника дорожнього руху.
Зазначає, що сам по собі факт зіткнення з транспортним засобом, який рухався попереду, не є безумовним доказом порушення безпечної дистанції, оскільки необхідно враховувати дорожню обстановку, поведінку іншого водія та технічну можливість уникнення зіткнення.
Вказує, що суд безпідставно не розглянув клопотання сторони захисту про витребування відеозаписів з камер спостереження, які могли мати істотне значення для встановлення фактичних обставин ДТП, чим фактично обмежив право особи на доведення своєї невинуватості. 
Доводить, що судом порушено принципи повного, всебічного та об`єктивного дослідження доказів, передбачені ст. 245, 280 КУпАП, а висновки про винуватість особи ґрунтуються на припущеннях, що суперечить вимогам ст. 62 Конституції України та стандарту доказування «поза розумним сумнівом», сформованому у практиці ЄСПЛ.
Зазначає, що суд першої інстанції розглянув справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та її захисника, попри наявність завчасно поданого клопотання про відкладення розгляду справи з поважних причин (перебування на лікарняному), чим порушив вимоги ст. 268 КУпАП та право на захист.
Вказує, що суд не надав жодної оцінки поданому клопотанню про відкладення розгляду справи, не навів мотивів його відхилення та фактично позбавив сторону захисту можливості реалізувати процесуальні права, зокрема надання пояснень, доказів і користування правовою допомогою.
Також просить поновити строк на апеляційне оскарження.
Відповідно до ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.
Постанова відносно ОСОБА_1 винесена 13 квітня 2026 року за його відсутності (а.с. 30).
При цьому матеріали справи не містять даних про вручення ОСОБА_1 копії постанови. 
Апеляційна скарга подана до місцевого суду 27 квітня 2026 року (а.с. 31).
Отже, оскільки строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин, то цей строк слід поновити.
У відзиві на апеляційну скаргу адвоката Щербяк Ю.В. представник потерпілого ОСОБА_2 – адвокат Вовк Ю.Є. зазначає, що наявні у справі пояснення ОСОБА_1 підтверджують визнання ним вини у скоєному адміністративному правопорушенні. Його винуватість також підтверджується й схемою місця ДТП та долученими до справи потерпілим фотоматеріалами.
Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову Рівненського районного суду Рівненської області від 13 квітня 2026 року відносно ОСОБА_1 - без зміни.
Заслухавши доводи ОСОБА_1 на підтримання апеляційної скарги, думку потерпілого ОСОБА_2 та його представника - адвоката Вовка Ю.Є. про залишення постанови місцевого суду без змін, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Із змісту ст. 280 КУпАП вбачається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності тощо.
Вказані вимоги закону при розгляді справи в суді першої інстанції були дотримані.
Згідно ст. 124 КУпАП відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1  інкримінується порушення п.п. 2.3 б, 12.1 та 13.1 ПДР України. 
Відповідно до п. 2.3.б ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Пунктом 12.1 ПДР України передбачено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Згідно п. 13.1 ПДР України водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
У ході апеляційного розгляду ОСОБА_1  вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП не визнав та пояснив, що причиною ДТП є різке гальмування автомобіля Honda, який рухався у попутному напрямку попереду автомобіля яким він керував.
Потерпілий ОСОБА_2 під час апеляційного розгляду пояснив, що 14 січня 2026 року керуючи автомобілем Honda, номерний знак НОМЕР_2 , перед перехрестям зменшив швидкість шляхом гальмування, однак категорично заперечив проти твердження апелянта про те, що він здійснив саме різке гальмування.
У письмових поясненнях від 14 січня 2026 року ОСОБА_1 зазначив, що в цей день рухався на автомобілі Merсedes-Benz Sprinter, номерний знак НОМЕР_1 , з м. Рівне в напрямку с. Клевань. Проїхавши світлофор на зелений сигнал за автомобілем Honda, номерний знак НОМЕР_2 , даний транспортний засіб здійснив різке гальмування перед прилеглою до головної дорогою. При цьому, він керуючи автомобілем Merсedes-Benz Sprinter, номерний знак НОМЕР_1 , не дотримався безпечної дистанції та не встиг вчасно загальмувати, внаслідок чого допустив зіткнення автомобілів. Зіткнення відбулося між правим переднім крилом Merсedes-Benz Sprinter та лівою задньою стороною автомобіля Honda. Дана подія відбулася біля з`їзду в с. Городок (а.с. 4).
У письмових поясненнях від 14 січня 2026 року  ОСОБА_2 вказав, що в цей день рухався на автомобілі Honda, номерний знак НОМЕР_2 , з м. Рівне в напрямку м. Луцьк. На перехресті біля повороту в бік с. Городок він знизив швидкість пригальмувавши, оскільки зі сторони Городка рухався інший автомобіль. В цей момент відчув удар в ліву сторону свого автомобіля від автомобіля Merсedes-Benz Sprinter, номерний знак НОМЕР_1 , який їхав позаду (а.с. 5). 
Апеляційний суд приймає наведені пояснення учасників ДТП, оскільки вони повністю узгоджуються з матеріалами справи.
Відповідно до схеми місця ДТП від 14 січня 2026 року, дорожньо-транспортна пригода мала місцена автодорозі Н-22 Устилуг-Луцьк-Рівне 153 км 140 м. У схемі зазначено, що обидва транспортні засоби рухалися у попутному напрямку. Також відображено, що у момент зіткнення автомобіль Honda, номерний знак НОМЕР_2 , рухався попереду. (а.с. 3). 
Окрім того, зі схеми ДТП вбачається, що транспортні засоби отримали такі пошкодження:
- у автомобіля Merсedes-Benz Sprinter, номерний знак НОМЕР_1 , пошкоджено передню центральну частину, передню праву частину та бокову праву частину транспортного засобу;
- у автомобіля Honda, номерний знак НОМЕР_2 , пошкоджено задню центральну частину, задню ліву частину, бокову ліву частину транспортного засобу. (а.с. 3, зворотня сторона). 
Крім того, з наявних у матеріалах справи фотоматеріалів слідує, що автомобіль Honda, номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок зіткнення транспортних засобів отримав удар у ліву задню частину (а.с. 16), а автомобіль Merсedes-Benz Sprinter, номерний знак НОМЕР_1 , який рухався позаду отримав пошкодження передньої правої частини (а.с. 19). 
Зазначені обставини узгоджуються з письмовими поясненнями ОСОБА_1 щодо механізму дорожньо-транспортної пригоди та підтверджують, що зіткнення відбулося внаслідок недотримання ним безпечної дистанції та безпечної швидкості між транспортними засобами.
Доводи ОСОБА_1 про те, що причиною ДТП є екстрене гальмування водія автомобіля Honda не підтверджуються будь-якими належними та допустимими доказами.
Твердження захисника про те, що суд першої інстанції не дав можливості подати докази на підтвердження невинуватості водія ОСОБА_1 апеляційний суд вважає непереконливими, оскільки станом на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, стороною апелянта не було подано до суду будь-яких доказів на підтвердження того, що саме дії водія  ОСОБА_2 перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із настанням ДТП.
Виходячи з аналізу та оцінки протоколу про адміністративне правопорушення, схеми місця ДТП, письмових пояснень учасників ДТП, характеру пошкоджень транспортних засобів, суд приходить до висновку, що ДТП, мала місце при визначених у протоколі про адміністративне правопорушення обставинах.
Пошкодження транспортного засобу сталося внаслідок порушення водієм ОСОБА_1 п.п. 2.3 б, 12.1, 13.1 ПДР України.
За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 
Стягнення суддею накладене з врахуванням положень ст. 33, ст. 38 КУпАП в межах санкції ст.124 КУпАП. 
На думку апеляційного суду таке стягнення буде достатньою мірою гарантувати виправлення ОСОБА_1 і попередження вчинення ним нових адміністративних правопорушень, а отже досягне мети адміністративного стягнення, передбаченої ст. 23 КУпАП.
Доказів на спростування висновків місцевого суду в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.
Постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування не вбачається.
Керуючись ст. 6 ЄКПЛ, ст. 294 КУпАП, суд, –

П О С Т А Н О В И В:

Поновити захиснику Щербяк Ю.В. строк на апеляційне оскарження постанови Рівненського районного суду Рівненської області від 13 квітня 2026 року.
Постанову Рівненського районного суду Рівненської області від 13 квітня 2026 року відносно ОСОБА_1 залишити без зміни, а апеляційну скаргу його захисника Щербяк Ю.В. – без задоволення.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського апеляційного суду О.І. Полюхович