Справа № 542/274/26
Провадження № 2/542/373/26

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України

15 червня 2026 року селище Нові Санжари
Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді – Кашуби М.І.,
за участю секретаря судового засідання Журавель О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Нові Санжари у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту,-
в с т а н о в и в:
До Новосанжарського районного суду Полтавської області з позовною заявою до ОСОБА_1 звернувся представник ТОВ «Деал Фінанс Груп» та просив стягнути з відповідача заборгованість за договором кредиту № 6593349 у розмірі 18 997,50 грн, з яких 5000,00 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу, 3 135,00 грн – сума заборгованості за процентами, 862,50 грн – сума заборгованості за комісією та 10 000,00 грн – сума заборгованості за пенею/неустойкою, судові витрати у справі.
У позовній заяві позивач зазначив, що 05.09.2025 між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання коштів у кредит № 6593349, умовами якого встановлено, що кредитодавець надає позичальнику кредит в розмірі 5000,00 гн, строком на 365 днів (з 05.09.2025 по 04.09.2026), із (фіксованою) процентною ставкою у розмірі 0,95 %, які нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 17.25 % від суми наданого кредиту (що у грошовому виразі становить 862,50 грн). У разі порушення позичалником строків повернення кредиту (понадстрокове користування позикою) нараховується неустойка у розмірі 250,00 грн за кожен день понадстрокового користування.
У подальшому 16.09.2025 між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «Деал Фінанс Груп» було укладено договір факторингу № 16/09/25, відповідно до умов якого ТОВ «Деал Фінанс Груп» набув право грошової вмоги до фізичних осіб боржників, зокрема, до відповідача за договором кредиту № 6593349 від 05.09.2025.
Взяті на себе зобов`язання відповідач належним чином не виконав, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 18 997,50 грн, яка складається із: суми заборгованості за основною сумою боргу – 5000,00 грн, суми заборгованості за процентами – 3 135,00 грн, суми заборгованості за комісією – 862,50 та суми заборгованості за пенею/неустойкою – 10 000,00 грн.
Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 12.03.2026 відкрито провадження у справі, призначено судове засідання для розгляду справи по суті (а.с. 54).
Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 06.04.2026 витребувано від АТ «Перший Український Міжнародний Банк» інформацію щодо підтвердження факту належності ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , карткового рахунку № НОМЕР_2 , а також підтвердження факту зарахування грошових коштів у розмірі 5000,00 грн від ТОВ «»1 Безпечне агенство необхідних кредитів» на картку № НОМЕР_2 за період з 05.09.2025- 08.09.2025.
Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 18.05.2026 витребувано від ТОВ «Деал фінанс груп» відомості щодо ціни придбання за Реєстром прав вимог №23/12/25-01 від 23.12.2025, на підставі якого набуто право вимоги, зокрема, до відповідача ОСОБА_1 у сумі 18 997,50 грн.
У судове засідання представник позивача не з`явилась. У поданій до суду заяві просила розгляд справи здійснювати за її відсутності (а.с. 95).
Відповідач, будучи належним чином повідомленим про день та час судового розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився, заяв про відкладення розгляду справи чи відзиву на позов не надав.
Суд, відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи, які не з`явилися.
Ухвалою суду від 15.06.2026 вирішено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
За вказаних обставин, відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини.
Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 
Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України, статтею 4 ЦПК України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.
Встановлено, що в обґрунтування позовних вимог та, в свою чергу, наявності у позивача права грошової вимоги до відповідача, позивач посилався на договір факторингу № 16/09/25, укладений 16 вересня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «Деал Фінанс Груп».
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За частиною першою статті 513 Цивільного кодексу України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Відповідно до частини першої статті 517 Цивільного кодексу України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
Таким чином, у Цивільному кодексі України встановлена можливість замінити кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги новому кредитору, вчинивши відповідний правочин у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким відступається. 
У свою чергу, у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме кредитне зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.
Відповідно до положень ст. 1077- 1079 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.
Дослідивши наданий до позовної заяви договір факторингу № 16/09/25, укладений 16 вересня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «Деал Фінанс Груп» суд встановив.
Відповідно до п. 1.1 вказаного договору факторингу, клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується прийняти такі Права вимоги та передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна придбання) за відповідний реєстр за плату, у передбачений цим договором спосіб.
Зазначено, що реєстр реєстр прав вимог/Реєстр – це інформація, щодо боржників, право вимоги до яких відступається за цим договором (включаючи перелік таких боржників, підстави виникнення права вимоги, сума відступлення права вимоги щодо кожного Реєсту відповідно до умов цього договору.
Згідно з п. 4.1 та 4.2 договору факторингу, загальна сума прав вимоги, що відступається за відповідним реєстром, ціна придбання, одинична ціна визначаються окремо для кожного реєстру і вказується в таких реєстрах. Фактор сплачує клаєнту 100 % ціни придбання, протягом 3 робочих днів з моменту підписання відповідного реєстру прав вимог, шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на рахунок фактора. 
Відповідно до Реєстру боржників № 23/12/25-01 до договору факторингу № 16/09/25 від 16 вересня 2025 року ТОВ «Деал Фінанс Груп» набуло права вимоги до відповідача ОСОБА_1 за договором № 6593349 у розмірі 18997,50 грн. Ціна придбання, належна до сплати клієнту за цим Реєстром складає 5 194 511,18 грн (а.с. 90-91). 
Згідно з платіжною інструкцією кредитного переказу коштів № 579937984.1 від 24.12.2025 ТОВ «Деал Фінанс Груп» сплатило грошові кошти на рахунок ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» за договором факторингу № 16/09/25 від 16 вересня 2025 року за реєстр прав вимог № 23/12/25-01 від 23.12.2025 у розмірі 5 194 511,18 грн. (а.с. 32 зворот).
Враховуючи наведене, позивачем надано до суду докази виникнення прав і обов`язків за договором факторингу № 16/09/25 від 16 вересня 2025 року та докази наявності у позивача права грошової вимоги саме до відповідача. 
Встановлено, що 05.09.2025 між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» було укладено договір кредитної лінії № 6593349 (а.с. 13-20). Згідно з умовами договору сума кредиту становить 5000,00 грн, надається строком на 365 днів, тип кредиту – невідновлювальна кредитна лінія, коміся за надання кредиту 17,25 % від суми наданого кредиту (що у грошовому виразі складає 862,50). Дата повернення кредиту – 04.09.2026, процентна ставка – 0,95 %, неустойка – 250,00 грн в день.
Зі змісту договору вбачається, що відповідач підписав вказаний договір електронним підписом з одноразовим ідентифікатором 056057. Також, в п. 11 договору зазначений номер картки ОСОБА_1 № НОМЕР_2 .
Факт перерахування 05.09.2025 на карту № НОМЕР_2 грошових коштів підтверджено копією платіжної інструкції та довідкою ТОВ «Европейська платіжна система, відповідно до якої 05.09.2025 ОСОБА_1 на картковий рахунок НОМЕР_2 було перераховано грошові кошти у розмірі 5000,00 грн (а.с. 9, 21 зворот, 22-зворот ).
Крім того, згідно з повідомленням АТ "Перший Український Міжнародний Банк" № КНО-07.8.5/5975 БТ від 10.04.2026, на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано картку № НОМЕР_3 (IBAN НОМЕР_4 ), на яку 05.09.2025 було зарахування коштів у розмірі 5000,00 грн, що відповідає даті укладання кредитного договору та сумі наданого кредиту (а.с.70). 
Надаючи оцінку зазначеним доказам у справі, суд враховує, що електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Враховуючи положення ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
З урахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. На цю обставину звернула увагу Велика палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.
За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), ч. 2 ст. 530 ЦК України визначено, якщо строк виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно зі ст. 611 ЦК України при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки установлені договором або законом.
Згідно зі ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що матеріалами справи доведено факт укладення між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 кредитного договору та отримання відповідачем ОСОБА_1 кредитних коштів.
Згідно з розрахунком заборгованості за договором позики № 6593349 від 05.09.2025 розмір заборгованості відповідача ОСОБА_1 становить 18 997,50 грн, яка складається із суми заборгованості за кредитом – 5000,00 грн, суми заборгованості за відсотками – 3 135,00 грн, суми заборгованості за пенею – 10 000,00 грн та суми заборгованості за комісією – 862,50 грн. З розрахунку заборгованості видно, що нарахування відсотків здійснено в межах строку договору та з урахуванням вимог ЗУ «Про споживче кредитування» щодо максимального розміру денної процентної ставки (а.с. 5, 11 зворот-12).
Разом з тим, вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача нарахованого позивачем розміру неустойки, суд дійшов до такого висновку.
Цивільним кодексом України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (ч. 1 ст. 546). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Кодексу). Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (ч. 3 ст. 551 Кодексу).
Разом з тим, відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). 
Таким чином, вимога про стягнення суми неустойки у розмірі 10 000,00 грн, не підлягає задоволенню.
Враховуючи викладене, оскільки відповідач не виконує умов кредитного договору і добровільно не сплачує визначені договором платежі, суд вважає необхідним задовольнити вимоги позивача частково, а саме: стягнути заборгованість за договором кредитної лінії у розмірі 8 997,50 грн, яка складається з наступного:
- 5 000,00 грн – основний борг;
- 3 135,00 грн - заборгованість за процентами;
- 862,50 грн – заборгованість за комісією.
При цьому відповідач у судове засідання не з`явився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позовної заяви щодо укладення між ним та ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» кредитного договору, отримання відповідачем кредитних коштів та розміру заборгованості.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з приписів ст.141 ЦПК України, згідно з якою стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2662,40 грн, згідно з платіжною інструкцією кредитного переказу коштів № 579940745.1 від 05.02.2026, які зараховані до спеціального фонду державного бюджету України згідно з випискою.
Зважаючи на те, що позовні вимоги суд задовольняє частково на 47.4 % (8 997,50 грн х 100/ 18 997,50 грн), то на користь позивача у відповідності до ст. 141 ЦПКУкраїни підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених вимог в сумі 1 262,00 грн (2662,40 грн х 47,4 %/ 100).
Крім судового збору позивач просив стягнути з відповідача витрати на професійну правничну допомогу у розмірі 4 500,00 грн.
Представництво інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» під час судового розгляду справи здійснювала адвокат Ткаченко Юлія Олегівна на підставі договору про надання правничої допомоги № 22-08/25/ДІЛ від 22.08.2025 (а.с. 33-35).
Відповідно до витягу № 7-ДІЛ від 14.01.2026 з акту приймання-передачі наданої правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги № 22-08/25/ДІЛ від 22.08.2025 адвокатом Ткаченко Ю.О. надано юридичні послуги ТОВ «Деал Фінанс Груп», а саме: вивчення наявних у клієнта документів, проведення їх аналізу, визначення правової позиції/аналізу судової практики та збір документів/доказів ( у разі їх відсутності у клієнта необхідних документів/доказів, адвокат збирає їх самостійно, шляхом направлення адвокатських запитів) по малозначних справах для формування позовної заяви 500,00 грн (п.1); судовий супровід в суді першої інстанції: підготовка/складання та направлення/подача однієї позовної заяви до боржника за договором позики у малозначних справах, за необхідності інших заяв по суті справи, в електронній формі за посередництвом Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, в тому числі представництво інтересів клієнта в суді (адвокат самостійно подає позовну заяву від імені клієнта, представляє інтереси як представник клієнта в суді) – 4000,00 грн (п. 2) (а.с. 36).
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, до яких належать витрати на професійну правничу допомогу, що здійснив позивач, суд виходить з вимог ст. 133, 137, 141 ЦПК України, згідно з якими судові витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову суд покладає на відповідача.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданн япослуг), обсягом наданих адвокатом послугта виконаних робіт, ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Великою Палатою Верховного Суду у постанові по справі № 755/9215/15-ц, зроблено висновок, згідно з яким ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Аналогічні критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись положеннями статті 141 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Встановлено, що послуги адвоката, зазначені у акті приймання-передачі наданої правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги № 22-08/25/ДІЛ від 22.08.2025 підтверджені частково. В свою чергу, позивачем не надано доказів на виконання таких робіт як направлення адвокатських запитів та участі в судових засіданнях. 
З огляду на це, надані стороною позивача докази на підтвердження здійснення витрат на правничу допомогу не в повній мірі відповідають критеріям дійсності та реальності.
Крім того, суд враховує, що згідно з правовою позицією Верховного Суду, висловленою в постанові від 07.12.2022 по справі № 873/96/22 під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою, дев`ятоюстатті 129 ГПК України(а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення чи заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).
Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, обумовленої договором про надання правової допомоги, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, дійсності наданих адвокатських послуг, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи та значимості таких дій у справі, суд дійшов висновку, що сума витрат на правову допомогу у справі, яка відповідає критеріям дійсності та реальності, а також принципам справедливості, пропорційності та верховенства права становить 3000,00 грн.
При цьому, відповідно до п. 1 ч. 3 ст 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно із п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі положень ст. 141 ЦПК України, суд задовольняє витрати на правничу допомогу пропорційно до задоволених вимог у розмірі 1422,00 грн. Вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись статтями 4, 12, 13, 76-81, 141, 223, 263-265 ЦПК України, суд,-
у х в а л и в :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту - задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» (код ЄДРПОУ 44280974, банківські реквізити: НОМЕР_5 , відкритий в АТ «ОТП БАНК», код банку - 300528) заборгованість за договором кредиту № 6593349 від 05.09.2025 у розмірі 8 997,50 грн (вісім тисяч дев`ятсот дев`яносто грн п`ятдесят коп).
В іншій частині позову відмовити.
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» (код ЄДРПОУ 44280974, банківські реквізити: НОМЕР_5 , відкритий в АТ «ОТП БАНК», код банку - 300528) сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1 262,00 грн (одна тисяча двісті шістдесят дві грн 00 коп) та понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 1422,00 грн (одна тисяча чотириста двадцять дві грн 00 коп).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачки протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Інші учасники справи, а також відповідач у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп», місцезнаходження: вул. Садова, 31/33, офіс 40/3, м. Ірпінь Київської області, 08205, код ЄДРПОУ 44280974; 
відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя Новосанжарського районного суду 
Полтавської області Кашуба М.І. 

Повне рішення складено 15.06.2026.