УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №285/5322/25 Головуючий у 1-й інст. Помогаєв А. В. 
Категорія 39 Доповідач Бондар  О. О.  

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2026 року           м. Житомир
Житомирський апеляційний суд у складі колегії суддів: Бондар О. О. (головуючий), Галацевич О. М., Панкеєвої В. А.,

за участі:
секретаря судового засідання Могилевець В.С.,
представника відповідача Кобриної Н.В. ( у режимі відеоконференції )
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі
апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Сенс Банк» Лойфера Антона Едуардовича на рішення Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 25 березня 2026 року, ухвалене в складі головуючого судді Помогаєва А.В. у місті Звягель
у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором
УСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог 
1. 25 вересня 2025 року Акціонерне товариство «Сенс Банк» (далі – позивач, АТ «Сенс Банк») звернулося до Звягельського міськрайонного суду Житомирської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
2. Позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 142690,02 грн, що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 84 245,13 грн та заборгованості за процентами у розмірі 58 444,89 грн. Також позивач просив стягнути з відповідача сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 11801,17 грн. 

Короткий зміст оскарженого рішення суду першої інстанції
3. 25 березня 2026 року Звягельський міськрайонний суд Житомирської області ухвалив рішення, яким позов задовольнив частково та стягнув з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 22.01.2019 у розмірі 57477 грн 81 коп. та судові витрати у розмірі 2975 грн 78 коп. У задоволенні решти позовних вимог відмовив.
4. Рішення мотивовано тим, що заявлена до стягнення сума заборгованості не відповідає фактичним обставинам справи, завищена позивачем внаслідок некоректних арифметичних операції зі складовими заборгованості, а саме: позивач безпідставно включив до розрахунку заборгованості комісію в сумі 6255,52 грн та штраф у сумі 100 грн.
5. З огляду на ці обставини, суд першої інстанції, пославшись на норми Закону України «Про споживче кредитування» та відповідні положення Цивільного кодексу України (далі — ЦК України), які регулюють кредитні правовідносини, визначив базовою складовою заборгованості різницю між сумою отриманих і сплачених відповідачем коштів (579 278,03 грн – 546 896,90 грн = 32 381,13 грн). Застосувавши передбачену договором процентну ставку до суми заборгованості у кожному розрахунковому (місячному) періоді, виходячи з розміру заборгованості на кінець відповідного місяця, суд дійшов висновку, що сукупний розмір заборгованості, яка підлягає стягненню, становить 57 477,81 грн.
6. У частині зменшення витрат на правничу допомогу, які позивач просив стягнути з відповідача, суд, керуючись вимогами статті 137 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України), враховував складність справи, обсяг виконаних робіт, а також сталість судової практики в таких категоріях справ, дійшов висновку про стягнення з відповідача 2000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Короткий зміст та узагальнені доводи апеляційної скарги
7. Представник АТ «Сенс Банк» не погодився з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог та 23 квітня 2026 року подав до Житомирського апеляційного суду через електронний кабінет підсистеми ЄСІКС «Електронний суд» апеляційну скаргу. 
8. В апеляційній скарзі просив: «скасувати рішення Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 25 березня 2026 року в частині відмови у стягненні заборгованості у сумі 85212, 21 грн та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю та стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» заборгованість в сумі 142690,02 грн, з яких: 84245,13 грн – прострочене тіло кредиту, 58444,89 грн – відсотки за користування кредитом. Судові витрати, у тому числі за подання апеляційної скарги, покласти на Відповідача».
9. В апеляційній скарзі посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального прав.
10. Вказує, що правовідносини між позичальником та банком регулюються кредитним договором (офертою, акцептом та супутніми документами в сукупності), а також договором про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк»/АТ «Сенс Банк», який є невід`ємною частиною угоди та регулює всі питання, що не врегульовані безпосередньо кредитною угодою, архівна та діюча версії якого містяться на сайті банку за відповідними посиланнями.
11. На цій підставі вважає, що суд помилково визнав заборгованість у розмірі 85212,21 грн необґрунтованою, не врахувавши договірні умови та правові підстави для її нарахування.
12. Аргументів щодо неправильності судового рішення в частині зменшення судом витрат на професійну правничу допомогу апеляційна скарга не містить 

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
13. Відзив від ОСОБА_1 на апеляційну скаргу станом на час апеляційного розгляду справи не надійшов, що відповідно до положень частини 3 статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Рух справи в суді апеляційної інстанції
14. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.04.2026 визначено склад суду для розгляду справи № 285/5322/25: Бондар О. О. (суддя-доповідач), Галацевич О. М., Панкеєва В. А.
15. Ухвалою від 27 квітня 2026 року Житомирський апеляційний суд залишив апеляційну скаргу без руху у зв`язку з виявленими недоліками (пункту 3 частини 4 статті 356 ЦПК України ).
16. Ухвалою від 08 травня 2026 року Житомирський апеляційний суд відкрив апеляційне провадження у справі. Після проведення підготовчих дій Житомирський апеляційний суд ухвалою від 25 травня 2026 року призначив справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомлення учасників справи, на 15.06.2026 о 10.00.

Мотивувальна частина

Позиції учасників справи в апеляційному суді
17. Представник відповідача, яка брала участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції з приміщення Звягельського міськрайонного суду Житомирської області, заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, зазначаючи, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують правильності висновків суду.
18. Представник АТ «Сенс Банк» в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про дату час та місце судового засідання повідомлений належним чином у спосіб надіслання судової повісток в електронний кабінету підсистеми ЄСІКС «Електронний суд». Згідно довідок про доставку електронного документу судові повістки доставлені позивачу та представнику позивача, адвокату ЛойферуА. Е., 28.05.2026.
19. За таких обставин, неявка учасника справи не перешкоджає розгляду справи (частини 2 статті 372 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України).

Обставини, встановлені судами першої та апеляційної інстанції 
17. 22 січня 2019 року між ОСОБА_1 та АТ «Альфа Банк» шляхом підписання оферти зі сторони відповідача та акцепту зі сторони позивача укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії.
18. 30 січня 2022 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про зміну найменування позивача АТ «Альфа Банк» на АТ «СенсБанк».
19. Відповідно до умов оферти на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 22.01.2019 (далі – оферта), яка була акцептована позивачем, така угода була укладена на наступних умовах:
тип кредиту – кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії; 
найменування продукту – «Максимум», мета кредиту – для особистих потреб; 
ліміт кредитної лінії – у розмірі 200000,00 грн; 
процентна ставка за користування коштами – 35,99 % річних;
порядок повернення кредиту – щомісячно, не менше ніж сума обов`язкового мінімального платежу 5 % від суми заборгованості, мінімум 50 грн;
строк дії міжнародної платіжної карти MC DEBIT WORLD – 3 роки з моменту випуску. 
20. У розділі ІV копії оферти міститься застереження про те, що підписанням оферти клієнт надав згоду банку на передачу до кредитного реєстру Національного банку України інформації у випадках, обсязі, строки та у порядку, передбачених чинним законодавством України, а також беззаперечно підтвердив, що попередньо ознайомлений, у тому числі, у письмовій формі: зі всією інформацією, необхідною для прийняття усвідомленого рішення щодо отримання кредиту; з інформацією, надання якої передбачене нормами Закону України «Про споживче кредитування» та нормативними актами НБУ.
21. Відповідно до виписки з рахунку приватного клієнта № 212701-2025/0714 в період з 22.01.2019 до 30.06.2025 по рахунку відбувався рух коштів із зазначенням дати операції, описом внутрішньобанківської операції, валюти та суми такої операції .
22. Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 30.06.2025 становила 142 690,02 грн., що складається із заборгованості по тілу кредиту у розмірі 84 245,13 грн та заборгованості за процентами у розмірі 58 444,89 грн.

Позиція апеляційного суду 
23. Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
24. Позивач оскаржив судове рішення в частині відмови у стягненні заборгованості за кредитним договором у сумі 85 212,21 грн. Тому суд апеляційної інстанції переглядає законність та обґрунтованість судового рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог.
25. Апеляційний суд заслухав суддю-доповідача, вивчив матеріали справи, перевірив законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та вважає, що апеляційну скаргу потрібно залишити без задоволення з огляду на таке.

Оцінка висновків суду першої інстанцій 
26. Рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні ( частини 1 – 5 статті 263 ЦПК України).
27. Апеляційний суд уважає, що суд першої інстанції розглянув справу в межах заявлених позовних вимог, дослідив всебічно, повно та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясував усі обставини справи та дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову.
28. Так, суд на підставі розрахунку заборгованості та наданої позивачем виписки по рахунку встановив, що відповідач у період з 22.01.2019 до 21.02.2022 використала кредитні кошти в загальній сумі 579278,03 грн.
29. Позивач в апеляційній скарзі таких висновків суду першої інстанції не заперечує.
30. У той самий період з 22.01.2019 до 21.02.2022 відповідач внесла на рахунок банку для виконання кредитних зобов`язань грошові кошти в загальній сумі 546896,90 грн.
31. Встановивши вказані обставини, суд першої інстанції на підставі різниці між сумою отриманих та сплачених відповідачем коштів (579278,03 грн - 546896,90 грн = 32381,13 грн), визначеної договором процентної ставки, суми заборгованості у кожному розрахунковому (місячному) періоді, встановив, що сукупна сума заборгованості складає 57 477,81 грн.
32. Вказані висновки суду першої інстанції також не ставляться під сумнів позивачем в апеляційній скарзі.
33. Суд апеляційної інстанції вважає, що здійснений позивачем розрахунок заборгованості є вмотивованим та таким, що відповідає доказам, які містяться в матеріалах справи і були повно, всебічно та об`єктивно оцінені судом у їх сукупності.
34. Кредитна заборгованість визначається умовами кредитного договору та вимогами закону, а суд у будь-якому разі має стягнути ту суму, яка була доведена і щодо якої у суду немає сумніву. Суд першої інстанції у межах наданих йому процесуальним законодавством повноважень не позбавлений можливості самостійно зробити розрахунок заборгованості, якщо не погоджується з розрахунком, наданим позивачем, оскільки незгода з наданим суду розрахунком не є підставою для відмови у задоволенні позову у повному обсязі (постанова Верховного Суду від 07 червня 2023 року у справі № 234/3840/15-ц).
35. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
36. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
37. Відповідно до статей 526, 530, 610 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
38. Згідно з частиною 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
39. З огляду на вказані вимоги чинного законодавства, які регулюють кредитні правовідносини сторін та встановлені фактичні обставини справи, суд апеляційної інстанції вважає, що висновок суду першої інстанції про стягнення з відповідача дійсної суми заборгованості та нарахованих на таку заборгованість процентів є законним, обґрунтованим та таким, що відповідає завданню цивільного судочинства.
40. Суд апеляційної інстанції наголошує, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини 1 та 2 статті 2 ЦПК України).
41. Тому, право позивача повинно бути захищене тією мірою, яка відповідає суті його порушення, а відновлення такого права на підставі судового рішення не повинно мати наслідком неправомірне збагачення.
42. Перевіривши обґрунтованість заявленої до стягнення суму заборгованості, суд першої інстанції вмотивовано послався на пункт 4 частини 1 статті 1, частину 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», якими визначено поняття загальних витрат за споживчим кредитом та віднесено до таких витрат, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і повернення кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахункове-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. 
43. Тому, суд першої інстанції правильно вважав, що включені позивачем до розрахунку заборгованості комісії "Комісії РКО" в сумі 6255,52 грн та штраф у сумі 100 грн, правова природа якого позивачем необґрунтована, не можуть збільшувати суму заборгованості відповідача за кредитним договором та бути включеними до бази для нарахування процентів. 
44. Такі правові висновки узгоджуються зі сталою та сформованою практикою Верховного Суду, який сформулював правову позицію згідно з якою нікчемність і, відповідно, недійсність із моменту укладення кредитного договору його умов щодо сплати позичальником комісії (за надання фінансового інструменту, за надання кредитних ресурсів, за обслуговування кредитної заборгованості) має наслідком здійснення перерахунку всіх складових частин заборгованості, які стягує банк (постанова Верховного Суду від 20.07.2022 у справі № 343/557/15-ц).
45. В цій же постанові Верховний Суд звернув увагу на те, що умови договору про сплату позичальником на користь банку винагороди за надання фінансового інструменту, відсотків за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу, тобто за дії, які банк здійснює на власну користь, що є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, за своєю природою є дискримінаційним та таким, що суперечить моральним засадам суспільства.
46. З цих же підстав суд апеляційної інстанції вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що одночасне зарахування сплачених відповідачем коштів на погашення заборгованості за процентами та збільшення тіла кредиту на суму процентів не відповідає природі кредитних правовідносин.
47. Також суд апеляційної інстанції звертає увагу на ту обставину, що згідно із умовами оферти строк дії платіжної карти до відкритого банком рахунку встановлено 3 роки, тобто до 22 січня 2022 року. Станом на 22.01.2022 заборгованість відповідача за тілом кредиту становила – 0, за відсотками – 0,36.
48. Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 та від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 дійшла висновків, що припис абзацу 2 частини 1 статті 1048 ЦК про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною 2 статті 1050 ЦК.
49. В частині зменшення витрат на професійну правничу допомогу, висновки суду першої інстанції апеляційний суд вважає такими, що відповідають статті 137 ЦПК України. В апеляційній скарзі позивач будь-яких заперечень щодо таких висновків суду не висловив.
50. Враховуючи викладене, апеляційний суд висновує, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог ґрунтується на належному застосуванні норм матеріального права, повно та всебічно встановлених обставинах справи, які підтверджені дослідженими судом доказами, висновки суду відповідають усталеній практиці Верховного Суду і підстав для його скасування немає.

Оцінка аргументів, викладених у апеляційній скарзі
51. Суд апеляційної інстанції зазначає, що всі доводи апеляційної скарги за своїм змістом зводяться до обґрунтування незаконності рішення суду у зв`язку з неврахуванням того, що невід`ємною складовою частиною угоди сторін спору є договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк» в якому визначено детальний розпис складових частин загальної вартості кредиту реальної річної процентної ставки; графік платежів з повернення кредиту, сплати процентів за його користування; сум комісійної винагороди та інших платежів за угодою. Вказаний договір розміщено на сайті банку, а підпис позичальника під час здійснення оферти свідчить про обізнаність зі всією інформацією, необхідною для прийняття усвідомленого рішення щодо отримання кредиту та підтверджує обов`язковість його умов для такого позичальника.
52. Суд апеляційної інстанції такі доводи позивача відхиляє, оскільки вони не відповідають частині 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», яка визначає нікчемними положення договорів в сфері споживчого кредитування, у випадку, якщо вони обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом.
53. Крім того, вказане питання неодноразово ставало предметом розгляду в Верховному Суді і згідно правової позиції Верховного Суду умови та правила надання банківських послуг, розміщені на сайті банку, які не підписані позичальником і могли змінюватися банком, не можуть безумовно вважатися складовою частиною кредитного договору, укладеного між сторонами (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17).
54. Підстав для відступу від вказаних правових висновків Верховного Суду суд апеляційної інстанції не встановив.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
55. Статтею 374 ЦПК України визначені повноваження апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги.
56. Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
57. Оскільки доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновком суду першої інстанції, які є наслідком повного та всебічного встановлення обставин справи, правильного тлумачення та застосування норм матеріального права з дотримання норм процесуального права, апеляційний суд уважає, що апеляційну скаргу потрібно залишити без задоволення, а оскаржене судове рішення - без змін. 

Висновки щодо розподілу судових витрат
58. Згідно з частиною 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
59. Оскільки судове рішення в оскарженій частині суд апеляційної вирішив залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення, то підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.
60. Керуючись статтями 141, 259, 268, 367, 368, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Житомирський апеляційний суд

УХВАЛИВ:
1. Відмовити у задоволенні апеляційної скарги Акціонерного товариства «Сенс Банк», в інтересах якого діє представник – адвокат Лойфер Антон Едуардович.
2.Рішення Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 25 березня 2026 року у справі № 285/5322/25 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, окрім випадків встановлених статтею 389 ЦПК України

Судді 
О. О. Бондар (головуючий) 
О. М. Галацевич
В. А. Панкеєва

Повний текст судового рішення складено 15 червня 2026 року.