ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА	

справа № 753/5529/23
провадження № 2-о/753/9/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 червня 2024 року Дарницький районний суд міста Києва у складі головуючого судді Якусика О.В., за участю секретаря судового засідання Боклач А.Є., розглянувши справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Центральне міжрегіональне управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про встановлення факту, що має юридичне значення,
В С Т А Н О В И В:
У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Дарницького районного суду міста Києва із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме:
- встановлення особи заявника - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Перевальськ, Луганської області.
- встановлення факту постійного проживання на території України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 24 серпня 1991 року для видачі йому паспорта громадянина України.
- встановлення зареєстрованого місце проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 . 
Заявлені вимоги мотивовані тим, що 05 липня 2017 року він був затриманий працівниками поліції Дарницького УП ГУ НП в місті Києві за підозрою у вчиненні злочину, у кримінальному провадженні №12017100020007396 від 04 липня 2017 року. Безпосередньо після затримання ОСОБА_1 працівниками поліції було вилучено його паспорт, який був виданий йому в Луганській області (до тимчасової окупації), однак таке вилучення не було зафіксовано.
У подальшому з 05 липня 2017 року до 12 липня 2019 року ОСОБА_1 перебував під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» і 12 липня 2019 року був звільнений з-під варти в залі суду у зв`язку з ухваленням Дарницьким районним судом міста Києва виправдувального вироку. Вказаний виправдувальний вирок щодо ОСОБА_1 був залишений в силі судами апеляційної та касаційної інстанції.
З огляду на звільнення ОСОБА_1 з-під варти в залі суду довідка про звільнення, яка належить до документів, що встановлюють особу, йому не видавалась.
Відповідно до абз. 2 ч. 10 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» якщо особу не буде ідентифіковано, проводиться процедура встановлення особи, строк якої не перевищує двох місяців. У разі неможливості встановити особу протягом зазначеного строку особа встановлюється за рішенням суду про встановлення факту, що має юридичне значення, для видачі документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України. До завершення процедури встановлення особи, прийняття відповідного рішення суду документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, не видаються.
Як зазначає заявник, надалі він самостійно звертався до органів Національної поліції з заявою про втрату паспорта, втім 12 травня 2022 року отримав відповідь Дніпровського УП ГУ НП в місті Києві про те, що для відновлення втрачених документів йому необхідно звернутися за місцем видачі документів (що фактично неможливо з огляду на тимчасову окупацію частини Луганської області). 
В подальшому заявник звернувся до Дніпровського відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області, де оформив заяву-анкету надав свої зразки відбитків пальців та сфотографувався, надав повну інформацію по анкеті в порядку ідентифікації особи, на що 17 серпня 2022 року отримав лист-відмову у видачу паспорта, оскільки державному органу не вдалося ідентифікувати його особу.
Також заявник зазначає, що родичів, сусідів чи інших осіб, які можуть бути свідками у ОСОБА_1 немає, так само внаслідок перебування в ДУ «Київський слідчий ізолятор» ОСОБА_1 втратив оригінали документів, які містять його фотокартку.
Встановлення особи ОСОБА_1 в судовому порядку має для нього юридичне значення та необхідне їй для отримання паспорту громадянина України та здійснення ним своїх конституційних прав, оскільки без такого документу він позбавлений можливості отримати доступ до таких послуг як охорона здоров`я та соціальні послуги, відкриттям банківських рахунків, а також здійснити захист своїх порушених прав в судовому порядку.
Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 квітня 2023 року заяву було передано для розгляду судді Якусику О.В.
Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 05 червня 2023 року відкрито провадження у справі № 753/5529/23 за вказаною заявою, розгляд заяви призначено на 13 липня 2023 року, витребувано у Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» копію паспорту ОСОБА_1 та копію довідки про присвоєння ОСОБА_1 ідентифікаційного коду, які подавалися при відкритті банківського рахунку та отриманні картки № НОМЕР_1 .
Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 13 липня 2023 року витребувано у Державної установи «Київський слідчий ізолятор» оригінал особової справи ув`язненого під варту (засудженого) архівний номер № 999, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Також ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 13 липня 2023 року витребувано інформацію з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
15 серпня 2023 року від ДУ «Київський слідчий ізолятор» надійшли документи на вимогу ухвали суду, а саме особова справа ув`язненого під варту (засудженого) ОСОБА_1 , заведена 05 липня 2017 року в 1 томі.
30 серпня 2023 року розгляд заяви відкладено на 06 вересня 2023 року.
Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 06 вересня 2023 року витребувано у Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві оригінал дактилоскопічної карти ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (дата постановки на дакто облік 05 липня 2017 року), витребувано у Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» копію паспорту ОСОБА_1 та копію довідки про присвоєння ОСОБА_2 ідентифікаційного коду, які подавалися при відкритті банківського рахунку та отриманні картки НОМЕР_2 , судове засідання відкладено на 03 листопада 2023 року.
У судовому засіданні було допитано як свідків ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а також зроблено фотокартки ОСОБА_1 та досліджено відеозаписи судових засідань, де судом встановлювалася особа ОСОБА_1 .
Крім цього у судовому засіданні відібрано дактилоскопічні відбитки пальців рук та долоні ОСОБА_1 .
Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 03 листопада 2023 року призначено судову дактилоскопічну експертизу, з метою підтвердження особи людини, яка раніше була піддана дактилоскопіюванню. 
Ухвалою від 29 травня 2024 року поновлено провадження у справі та призначено судовий розгляд на 17 червня 2024 року.
Представник заявника у поданій заяві просив розглянути заву ОСОБА_1 без участі заявника та його представників за наявними у справі матеріалами, вважаючи достатніми інгі докази, які підтверджують особу ОСОБА_1 .
Заслухавши учасників справи та дослідивши докази у справі, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно із ч. 1 ст. 4, ч. 2 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Як передбачено ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Частиною 2 ст. 315 ЦПК України встановлено, що в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Оформлення паспорту громадянина України здійснюється відповідно до вимог Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсними та знищення паспорта громадянина України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 302 від 25 березня 2015 року зі змінами (далі - Порядок).
Згідно з п. 40 Порядку № 302 ідентифікація особи, на ім`я якої оформляється паспорт і стосовно якої відсутня інформація в базах даних Реєстру, здійснюється відповідно до наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій.
Відповідно до п. 81 Порядку № 302 у разі, коли картотека заяв про видачу паспорта територіального підрозділу ДМС не збереглися, відсутня будь яка інформація в наявних базах даних обліку територіального органу ДМС, проводиться процедура встановлення особи відповідно до п. 43 Порядку.
За результатами проведення процедури встановлення особи, підтвердження факту видачі втраченого паспорта зразка 1994 року, перевірки факту належності до громадянства України особи, яка набула громадянство України відповідно до статті 6 Закону України «Про громадянство України», працівник територіального підрозділу ДМС складає висновок за формою, встановленою МВС, та приймає рішення про оформлення паспорта або про відмову в його оформленні (пункт 63 Порядку).
Якщо за результатами проведення зазначеної процедури особу не встановлено, приймається рішення про відмову особі в оформленні паспорта, яке доводиться до відома заявника в порядку, передбаченому пунктами 100 і 101 цього Порядку (пункт 64 Порядку).
Відповідно до п. 101 цього Порядку заявник має право повторно звернутися до територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта в разі зміни або усунення обставин, у зв`язку з якими йому було відмовлено в оформленні чи видачі паспорта.
Отже, у разі якщо Державна міграційна служба України не змогла встановити особу заявника після проведення процедури ідентифікації, то встановлення такого факту проводиться у судовому порядку. До місцевого загального суду подається заява про встановлення факту, що має юридичне значення, для видачі документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України. Основними документами, які дозволяють особі звернутися до суду, мають бути свідоцтво про народження особи та рішення Державної міграційної служби України про неможливість встановити особу після проведення процедури ідентифікації. У своїй заяві до суду заявник має вказати, який факт він просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують цей факт (показання свідків, біографічні дані заявника та будь-які документи, які надають можливість перевірити інформацію щодо його особи). Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 19 жовтня 2022 року у справі № 511/409/20.
Відповідно до усталеної практики Верховного Суду, ідентифікація особи - встановлення особи шляхом порівняння наданих даних (параметрів), у тому числі біометричних, з наявною інформацією про особу в реєстрах, картотеках, базах даних тощо. У разі неможливості встановити особу відповідними органами особа встановлюється за рішенням суду про встановлення факту, що має юридичне значення, для видачі документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України. Основними документами, які дозволяють особі звернутися до суду, мають бути свідоцтво про народження особи та документи щодо неможливості встановити особу після проведення процедури ідентифікації у позасудовому порядку.
Підпункт 6 пункту 35 Порядку №302 також визначає, що заявник для оформлення паспорта може подати, між іншим, рішення суду про встановлення особи (для осіб, яких не було встановлено за результатами проведення процедури встановлення особи) (підпункт 6 пункту 35, підпункт 5 пункту 46).
Як слідує з матеріалів справи, у цій справі ДМС України не змогла встановити особу заявника після проведення процедури ідентифікації, а тому встановлення такого факту проводиться у судовому порядку.
Суд, вирішуючи питання щодо застосування норм права, враховує висновки у подібних правовідносинах, що викладено у постановах Верховного Суду від 02 вересня 2020 року в справі №366/474/19; від 22 листопада 2022 року в справі №755/16248/18; від 20 березня 2024 року у справі № 760/10717/22.
Заявник ОСОБА_1 просить суд встановити його особу, місце народження та бажає отримати паспорт громадянина України, а тому звернувся до суду із заявою про встановлення особи заявника та факту постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Перевальськ, Луганської області, на території України станом на 24 серпня 1991 року.
Згідно з наявною копією паспорта громадянина України НОМЕР_3 ОСОБА_1 , він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 не змінював своє зареєстроване місце проживання.
Окрім того, ОСОБА_1 в судових засіданнях зазначав, що притягувався до кримінальної відповідальності, зокрема, 25 квітня 2003 року Перевальським районним судом Луганської області за ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 309. ч 2 ст. 317, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 121, ст. 70 КК України його було засуджено до 12 років позбавлення волі.
12 липня 2019 року вироком Дарницького районного суду міста Києва його було визнано невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. Згідно резолютивної частини вироку суду від 12 липня 2019 року ОСОБА_1 негайно звільнено з-під варти в залі суду. Рішення суду набрало законної сили.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження - Україна, Луганська обл., м. Перевальськ.
Судом були допитані як свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які підтвердили особу заявника як ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Так, ОСОБА_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , проживає в Києві за адресою: АДРЕСА_3 , перебуває з ОСОБА_1 у фактичному шлюбі та пояснила, що знає ОСОБА_1 з 2017 року, увесь цей час він ніколи не називався іншими іменами, зазначила, що возила йому передачі під час його перебування у СІЗО.
Допитаний як свідок адвокат ОСОБА_4 пояснив, що здійснював захист ОСОБА_1 в кримінальному провадженні у справі № 753/17792/17 по обвинуваченню ОСОБА_1 , супроводжував цю справу в трьох інстанціях, та однозначно може підтвердити особу заявника як ОСОБА_1 .
Показання свідка ОСОБА_4 підтверджуються також відеозаписом судового засідання суду апеляційної інстанції у названій справі, у якому присутні та ідентифіковані ОСОБА_1 та його захисник адвокат ОСОБА_4
ОСОБА_1 заяву підтримав та просив її задовольнити, зазначив, що паспорт громадянина України видавався в Луганській області ще до окупації частини області. Родичів, сусідів чи інших осіб, які можуть бути свідками відповідно до встановленого порядку ОСОБА_1 не має, так само внаслідок перебування в ДУ «Київський слідчий ізолятор». ОСОБА_1 все життя, в тому числі з 1991 року постійно проживав на території України, у нього нема і не було ніколи закордонного паспорту, громадянства інших країн він не має. ОСОБА_1 ніколи навіть не перетинав кордон України. Оригінали документів, які містять його фотокартку він втратив.
Питання громадянства України регулюється Конституцією України, законами України, указами Президента України, міжнародними договорами України. Основними нормативно-правовими актами з питань громадянства України є Закон України «Про громадянство України» та Указ Президента України від 27 березня 2001 року № 215 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України».
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року.
Відповідно до п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року.
На підставі п.п. 7-9 Порядку встановити належність до громадянства України може особа, яка перебувала у громадянстві колишнього СРСР та не мала прописки, але фактично постійно проживала на території України станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року.
Пунктом 44 Порядку визначено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 5 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.
Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Листом Верховного Суду України від 01 січня 2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз`яснено, що у порядку ч. 2 ст. 256 ЦПК суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст. 256 ЦПК України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.
Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року, який має юридичне значення.
Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
У справі наявні докази, що заявник звертався до компетентних органів з питань відновлення втрачених документів, видачу паспорта громадянина України, що дозволило б ДМС України вирішити питання встановлення особи заявника та його належності (набуття) до громадянства України. 
Наявні у матеріалах справи докази переконливо свідчать, що особа, яка звернулася до суду, є саме ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Перевальськ Луганської області. Будь-які вагомі підстави для сумніву в достовірності цих доказів у суду відсутні.
Також як встановлено судом, основною причиною відсутності можливості отримати підтвердження особи заявника в позасудовому порядку є той факт, що він проживав та отримував паспорт громадянина України в місті, яке на даний час знаходиться під тимчасовою окупацією. Здійснити перевірки щодо підтвердження його видачі, ідентифікувати особу та перевірити факт належності до громадянства України неможливо, оскільки організації знаходяться на непідконтрольній Україні території.
Відсутність у ОСОБА_1 паспорта громадянина України суттєво обмежує його права та обов`язки, гарантовані Конституцією України.
Таким чином, суд, оцінюючи докази у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшов висновку, що заявник належним чином довів свою особу та факт його постійного проживання на території України, а тому заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.
Рішення у цій справі про встановлення факту, що має юридичне значення, є підставою для повторного звернення до територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта (підпункт 6 пункту 35, підпункт 5 пункту 46, абзац третій пункту 101 Порядок № 302).
Керуючись ст. 4, 10-13, 81, 89, 141, 223, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:
Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Центральне міжрегіональне управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про встановлення факту, що має юридичне значення, задовольнити.
Встановити особу заявника - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м. Перевальськ, Луганська область.
Встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території України станом на 24 серпня 1991 року.
Заявник: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ).
Заінтересована особа: Центральне міжрегіональне управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області (м. Київ, вул. Березняківська, буд. 4А, код ЄДРПОУ 42552598).
Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 30 квітня 2026 року.

Суддя          Олександр ЯКУСИК