КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2026 року м. Кропивницький Справа № 340/7378/25

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Притули К.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження без виклику сторін справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО КАР УКРАЇНА» до Львівської митниці про визнання протиправними та скасування рішень,-
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «АГРО КАР УКРАЇНА» звернулось до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом в якому просить визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/000301/2 від 01.08.2025 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів №UA209150/2025/000042 від 01.08.2025.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем під час митного оформлення товару за митною декларацією №25UA209150008294U6 від 29.07.2025 було подано повний пакет документів, передбачений статтею 53 Митного кодексу України, які підтверджували заявлену митну вартість товару за основним методом – за ціною договору. На думку позивача, висновки митного органу щодо неможливості застосування основного методу визначення митної вартості є необґрунтованими, а рішення про коригування митної вартості прийнято з порушенням вимог статей 53-57 Митного кодексу України.
Ухвалою судді від 30.10.2025 відкрито провадження в справі в порядку спрощеного провадження без виклику сторін.
У відзиві на позовну заяву Львівська митниця просила відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що під час митного оформлення за митною декларацією митним органом було встановлено розбіжності та невідповідності у поданих документах, у зв`язку з чим було витребувано додаткові документи відповідно до частини третьої статті 53 Митного кодексу України, однак, на думку митниці, подані декларантом документи не усунули виявлених невідповідностей.
У зв`язку з неподанням належних документів та відсутністю відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, митним органом прийнято рішення про відмову у митному оформленні товару за заявленою митною вартістю та застосовано другорядні методи визначення митної вартості відповідно до статей 60 та 64 Митного кодексу України. 
У відповіді на відзив позивач підтримав позовні вимоги та зазначив, що подані ним документи повністю відповідали вимогам статті 53 Митного кодексу України та містили усі необхідні відомості для підтвердження митної вартості товару за основним методом.
Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, встановив наступне.
Судом встановлено, що 08.10.2024 між ТОВ «АГРО КАР УКРАЇНА» та компанією FUTURE MAKER LIMITED укладено договір купівлі-продажу №FMAC1024, предметом якого є поставка запчастин до сільськогосподарської техніки. Умовами договору передбачено, що назва, ціна та кількість товару погоджуються сторонами у специфікаціях або інвойсах, які є невід`ємною частиною договору, а поставка здійснюється на умовах FOB Qingdao, China. 
На виконання умов договору продавцем виставлено інвойс №FM20250318 від 14.05.2025 на суму 44748,96 доларів США, а позивачем здійснено оплату товару відповідно до банківського платіжного документу SWIFT від 15.05.2025. 
23.01.2024 між ТОВ «АГРО КАР УКРАЇНА» та ТОВ «Клевер Тім» укладено договір про транспортно експедування №2301/24/01. На виконання умов договору ТОВ «Клевер Тім» виставило рахунок на оплату №РФ-26148 від 23.07.2025 на суму 202 770,53 грн з урахуванням ПДВ. 
29.07.2025 ТОВ «БРОК-ІНВЕСТ» як митним брокером позивача подано до Львівської митниці митну декларацію №25UA209150008294U6, відповідно до якої заявлено до митного оформлення імпортний товар. 
На підтвердження заявленої митної вартості декларантом подано, зокрема: зовнішньоекономічний договір №FMAC1024 від 08.10.2024, інвойс №FM20250318 від 14.05.2025, пакувальний лист, коносамент S0125050656 від 27.05.2025, договір транспортного експедування №2301/24/01 від 23.01.2024, технічна довідка ТОВ «АГРО КАР Україна» від 22.07.2025.
29.07.2025 Львівською митницею сформовано протокол обробки електронного документа №37314, яким декларанту запропоновано надати додаткові документи для підтвердження митної вартості товару, зокрема банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності – інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (договір про надання транспортно-експедиторських послуг, акти виконаних робіт, калькуляцію транспортних витрат); у разі здійснення страхування – страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. 
На виконання вимог митного органу декларантом подано SWIFT-повідомлення від 15.05.2025, рахунок-фактуру на транспортні витрати №РФ-26148 від 23.07.2025 довідку ТОВ «Клевер Тім» про транспортні витрати №263792 від 23.07.2025, експертний висновок ДП «Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків» №02-24-7/25 від 24.07.2025, сертифікат затвердженого типу UA*2012/1367*5718*00 від 31.10.2024, а також митну декларацію країни відправлення №425820250000619487 від 25.05.2025. 
01.08.2025 Львівською митницею прийнято рішення №UA209000/2025/000301/2 про коригування митної вартості товарів та оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації №UA209150/2025/000042. 
Підставою прийняття вказаних рішень митний орган зазначив наявність розбіжностей у поданих документах, неподання окремої специфікації до договору, відсутність підпису покупця на інвойсі, невідповідність умов оплати, а також сумніви щодо належності банківських платіжних документів. 
Вважаючи рішення відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.
Статтями 49, 50 Митного кодексу України (далі МК України) визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.
Відповідно до ст.51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Відповідно приписів ч.1, ч.2 ст.53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
В силу ч.5 ст.53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
З аналізу ч.1 та ч.2 ст.53 МК України вбачається, що наведені норми Кодексу містять вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Вказана норма закону кореспондує з положеннями ч.3 ст.318 МК України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Зазначене вище також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 року №3018-VI "Про внесення змін до Закону України "Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур", якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.
Крім того, вказане узгоджується з проголошеними у статті 8 МК України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі; заохочення доброчесності.
Відповідно до ч.3 ст.53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Як зазначало раніше, на підтвердження заявленої митної вартості товару позивачем до митного оформлення подано зовнішньоекономічний договір купівлі-продажу №FMAC1024 від 08.10.2024, інвойс №FM20250318 від 14.05.2025, пакувальний лист, транспортні документи, банківський платіжний документ SWIFT від 15.05.2025, а також додаткові документи, витребувані митним органом, у тому числі митну декларацію країни відправлення №425820250000619487 від 25.05.2025, експертний висновок ДП «Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків» №02-24-7/25 від 24.07.2025 та сертифікат затвердженого типу UA*2012/1367*5718*00 від 31.10.2024.
Таким чином, позивачем подано документи, передбачені статтею 53 МК України, які у своїй сукупності містять відомості щодо найменування товару, його кількості, вартості, умов поставки та факту здійснення оплати.
При цьому сам по собі факт відсутності підпису покупця на інвойсі №FM20250318 від 14.05.2025 не може свідчити про недійсність або неналежність такого документа, оскільки положення Митного кодексу України не містять вимоги щодо обов`язкової наявності підпису покупця на рахунку-фактурі (інвойсі) як умови підтвердження митної вартості товару.
Інвойс за своєю правовою природою є комерційним документом продавця та містить істотні умови поставки, зокрема найменування товару, його кількість, ціну, валюту контракту та умови поставки. Відтак сам по собі факт відсутності підпису покупця не свідчить про недостовірність зазначених у ньому відомостей та не впливає на числові значення складових митної вартості.
Щодо доводів митного органу про невідповідність SWIFT-документа вимогам Закону України №1591-IX та постанови НБУ №216, суд зазначає, що у рішенні про коригування митної вартості та у відзиві відповідачем не конкретизовано, які саме реквізити документа відсутні або оформлені неналежним чином, та яким саме чином це впливає на можливість підтвердження факту оплати товару. Натомість наданий SWIFT-документ містить відомості про платника, отримувача, суму платежу, валюту та призначення платежу, що дає можливість ідентифікувати здійснену оплату.
Суд також враховує, що відповідно до ст. 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч.1 ст.58 цього Кодексу.
Зокрема, ст. 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.
Згідно з ч.4 та ч.5 ст. 54 МК України, митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а також у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст. 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.
Відповідно до ч. 6 ст. 54 МК України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій – четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
За результатами аналізу положень ч.3 ст. 53, ч.ч. 1,2,4-6 ст. 54, ст. 58 МК України вбачається, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись у достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 МК України.
При цьому митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, коли надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, тобто не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.
З метою усунення розбіжностей в документах, усунення сумнівів щодо підробки документів або з`ясування відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, які виявились відсутніми, закон надає право митному органу витребувати від декларанта інші додаткові документи, що перелічені в ч. 2 ст. 53 МК України.
Згідно з ч.3 ст.54 МК України, за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Повідомляючи позивача про необхідність надати додаткові документи, митним органом не обґрунтовано вимоги щодо їх надання, не зазначено ані конкретних обставин, що викликали відповідні сумніви, ані причин неможливості перевірки сумнівів на підставі наданих документів, не обґрунтовано необхідність перевірки спірних відомостей та не зазначено конкретні документи, надання яких може усунути сумніви митного органу.
Відповідачем не наведено жодних обставин та не надано доказів на підтвердження наявності у митного органу законодавчо визначених підстав для витребування у позивача додаткових документів, зокрема, що позивач в митній декларації зазначив не всі документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів, вніс до декларації недостовірні або неточні відомості або що надані митному органу документи містили розбіжності чи ознаки підробки.
Відповідно до ч.2 ст. 55 МК України, прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Суд зазначає, що відповідачем не вказано обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; обґрунтованого математичного розрахунку ціни товару за одиницю (із зазначенням конкретних складових цього розрахунку), визначеної митницею у спірному рішенні, а лише містяться посилання на те, що надані декларантом документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.
Суд зазначає, що факт ненадання позивачем додатково витребуваних документів, які підтверджують митну вартість товарів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.
Відповідна правова позиція викладена Верховним судом України у постановах №21-262а12 від 11.09.2012 року та №21-91а12 від 29.05.2012 року.
Крім того, суд зазначає, що наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.
Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 27.11.2018 року у справі №826/16046/16.
Окрім цього, відповідно до п.2.1. Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598, в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування орган доходів і зборів поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.
Однак, в оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості товару відповідачем не наведено порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, що є порушенням ч.2 ст.55 МК України.
Зазначена позиція відповідає висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 21.01.2020 року у справі №813/5405/15, від 31.01.2020 року у справі № 804/7761/16.
За приписами ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Оцінюючи рішення про коригування митної вартості товару в частині, що стосується визначення митної вартості товару за резервним методом, суд враховує, що письмові рішення митниці про коригування заявленої митної вартості товарів відповідно до закону має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування. Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.
Водночас наведені у рішенні про коригування митної вартості обставини фактично зводяться до формальних зауважень щодо оформлення окремих документів та припущень митного органу про можливу недостовірність митних декларацій країни відправлення, однак не містять належного обґрунтування того, яким саме чином виявлені розбіжності впливають на числові значення складових митної вартості товару або свідчать про неможливість визначення митної вартості за ціною договору.
Крім того, відповідачем не надано належних та допустимих доказів недостовірності відомостей, зазначених у поданих позивачем документах, а також не доведено, що надані документи є недостатніми для підтвердження митної вартості товару за основним методом.
Суд звертає увагу, що застосування другорядних методів визначення митної вартості можливе лише за умови доведеної неможливості застосування основного методу. При цьому рішення про коригування митної вартості повинно містити належне мотивування причин незастосування першого методу, а також обґрунтування джерел інформації, використаних для визначення митної вартості за другорядними методами.
Однак у спірному рішенні відповідач фактично обмежився загальними посиланнями на наявність розбіжностей у документах та навів реквізити інших митних декларацій без детального порівняння характеристик товарів, умов поставки, комерційних умов та інших складових, що впливають на митну вартість товару.
З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про протиправність оскаржуваних рішень відповідача.
Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Зважаючи на задоволення позову, на користь позивача слід стягнути витрати на сплату судового збору у сумі 3028,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст.ст.77-79, 90, 132, 134, 139, 243-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд,-
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО КАР УКРАЇНА» (25001, Кіровоградська обл., місто Кропивницький, провулок Кріпосний, будинок 23, квартира 74 ЄДРПОУ 41258600) до Львівської митниці (ЄДРПОУ 43971343, вул. Костюшка, 1, м. Львів, 79000) про визнання протиправним та скасування рішень задовольнити у повному обсязі.
Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2025/000301/2 від 01.08.2025 року, прийнятого Львівською митницею.
Визнати протиправною та скасувати карту відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209150/2025/000042 від 01.08.2025 року, прийняту Львівською митницею.
Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО КАР УКРАЇНА» понесені ним судові витрати (судовий збір) у розмірі 3028,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського 
окружного адміністративного суду К.М. ПРИТУЛА