УХВАЛА 
03 червня 2026 року 
м. Київ
справа № 753/1314/26
провадження № 61-7304ск26
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сердюка В. В., 
розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Чіпа Ярослава Миколайовича, на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 13 квітня 2026 року та постанову Київського апеляційного суду від 19 травня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про стягнення страхового відшкодування,
ВСТАНОВИВ:
У січні 2026 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» різницю між повним розміром матеріальних збитків та здійсненою страховою виплатою, яка становить 51 455,83 грн.
Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 13 квітня 2026 року, залишеним без змін, постановою Київського апеляційного суду від 19 травня 2026 року, в задоволені позову відмовлено.
У травні 2026 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Чіпа Я. М., на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 13 квітня 2026 року та постанову Київського апеляційного суду від 19 травня 2026 року.
У касаційній скарзі заявник, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати судові рішення попередніх інстанцій, ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у справі, які не підлягають касаційному оскарженню.
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
Ціна позову у справі складає 51 455,83 грн, яка станом на 01 січня 2026 року не перевищує 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 328*250= 832 000,00 грн).
Враховуючи зазначене вище, рішення Дарницького районного суду міста Києва від 13 квітня 2026 року та постанова Київського апеляційного суду від 19 травня 2026 року не підлягають касаційному оскарженню відповідно до положень частини третьої статті 389 ЦПК України, тому у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
Касаційна скарга та додані до неї матеріали містять посилання на випадок, передбачений підпунктами а), в) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності якого судові рішення у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягають касаційному оскарженню, якщо касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, справа становить значний суспільний інтерес.
Обґрунтовуючи необхідність формування єдиної правозастосовчої практики та те, що справа становить значний суспільний інтерес, ОСОБА_1 вказує про відсутність судової практики Верховного Суду щодо застосування Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції Закону № 3720-ІХ від 21 травня 2024 року, який радикально змінив баланс прав та обов`язків між страховиком та потерпілою особою, зокрема запроваджено правило про пріоритет відшкодування шляхом сплати на банківський рахунок СТО з переліку страховика та можливість визначення вартості відновлювального ремонту за калькуляцією страховика з використанням ліцензованих програмнотехнічних комплексів лише у разі відмови потерпілої особи від ремонту на СТО.
Проте, вказані доводи не свідчать про проблемність застосування 
Закону № 3720-ІХ, адже суди попередніх інстанцій, не приймаючи наданий позивачем звіт про оцінку вартості (розміру) збитків від 05 грудня 2025 року, складений ФОП ОСОБА_2 , натомість врахувавши ремонтну калькуляція від 03 грудня 2025 року, складену НАСК «Оранта», застосували норми вказаного Закону України.
Тобто, аргументи та міркування касаційної скарги зводять до заперечень ОСОБА_1 щодо неврахування судами попередніх інстанцій, поданого ним звіту про оцінку вартості (розміру) збитків від 05 грудня 2025 року, відповідно до якого вартість відновлювальних робіт пошкодженого автомобіля становить 328 081,30 грн та врахування судами ремонтної калькуляції від 03 грудня 2025 року, складеної НАСК «Оранта», відповідно до якої вартість відновлювального ремонту транспортного засобу становить 92 801,19 грн, яка (калькуляція) складена відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції Закону № 3720-ІХ від 21 травня 2024 року.
Отже, вказане свідчить про необхідність переоцінки зібраних в справі доказів, що в силу вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.
З огляду на наведені доводи, Верховний Суд визнає, що винятки, зазначені у пункті 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, заявником не обґрунтовані. 
Під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.
Згідно з положеннями частини першої статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 37).
З урахуванням наведеного, оскільки заявник подав касаційну скаргу на судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, які не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Чіпа Ярослава Миколайовича, на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 13 квітня 2026 року та постанову Київського апеляційного суду від 19 травня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про стягнення страхового відшкодування.
Копію ухвали надіслати заявнику.
Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.
Судді Н. Ю. Сакара 
О. М. Осіян
В. В. Сердюк