Справа № 161/22283/24  Провадження № 22-з/802/38/26 	Головуючий у 1 інстанції:  	
	Доповідач: Киця  С. I.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2026 року          місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Киці С. І.,
суддів - Бовчалюк З. А., Карпук А. К.,
секретар судового засідання Прядун Ю. В.,
розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 , подану представником адвокатом Войціховським Антоном Віталійовичем, про ухвалення додаткового рішення суду у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Волинської області Ариванюк Наталія Анатоліївна, про визнання договорів недійсними та витребування майна за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 , поданою представником позивача Войціховським Антоном Віталійовичем, на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 травня 2025 року, 
В С Т А Н О В И В:
Постановою Волинського апеляційного суду від 24 березня 2026 року апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_4 , задоволено. Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 травня 2025 року у цій справі скасовано та ухвалено нове судове рішення. Позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири від 09 січня 2024 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Ариванюк Наталією Анатоліївною, зареєстрований в реєстрі за № 62. Визнано недійсним договір дарування квартири від 09 січня 2024 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Ариванюк Наталією Анатоліївною, зареєстрований в реєстрі за № 64. Витребувано з незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 . Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 сплачений за подання позовної заяви та апеляційної скарги судовий збір у розмірі 6056,00 грн (шість тисяч п`ятдеся шість гривень) по 3028,00 грн (три тисячі двадцять вісім гривень) з кожного.
20 квітня 2026 року позивач ОСОБА_1 подав через представника адвоката Войціховського А. В. до Волинського апеляційного суду заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій вказує, що стороною позивача в апеляційній скарзі зазначалось, що сторона позивача очікує понести судові витрати на правничу допомогу в орієнтовному розмірі 30000,00 грн. Доказами обсягу понесених позивачем витрат на правничу допомогу є: договір про надання правової (правничої) допомоги № 35/24 від 21.11.2024, акт приймання-передачі наданих послуг № 2 від 23.07.2025, платіжні інструкції про оплату послуг, інші документи наявні в матеріалах справи, які підготовлені в процесі виконання договору та підтверджують факт надання правничої допомоги. Просить стягнути з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у зв`язку з розглядом справи № 161/22283/24 в суді апеляційної інстанції в розмірі 12000,00 грн. Вирішити питання щодо нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції. Витрати за повторний розгляд справи судом апеляційної інстанції не заявляються.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до частин 3, 4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Дослідивши матеріали справи, суд в складі колегії суддів дійшов висновку, що заяву про ухвалення додаткового рішення суду у цій справі належить задовольнити.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Частинами 1-4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При стягненні витрат на правову допомогу необхідно враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору.
Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу.
Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, складання відзиву на позовну заяву, апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).
Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Як встановлено з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 в грудні 2024 року звернувся в суд з позовом у цій справі. До Луцького міськрайонного суду Волинської області позивачем подано копію Договору № 35/24 від 21.11.2024 про надання правової (правничої) допомоги, укладеного між ОСОБА_1 та ФОП (адвокатом) Войціховським А. В. Відповідно до п. 3.2. договору вартість однієї години роботи виконавця (крім участі у судових засіданнях) становить 1500,00 грн, за п. 3.3. договору вартість участі виконавця в судових засіданнях становить: в суді першої інстанції – 2000,00 грн в межах одного судового дня, в судах апеляційної та касаційної інстанції – 3000,00 грн в межах одного судового дня. Оплата правничої допомоги (винагороди) здійснюється на підставі та упродовж 10 календарних днів з дня підписання акту наданих послуг/виконаних робіт. Протягом 10 календарних днів з дня підписання договору клієнт сплачує виконавцю авансовий платіж в розмірі 10000,00 грн, який в подальшому враховується при оплаті першого склаеного сторонами акту наданих послуг/виконаних робіт. (п. 3.4., 3.5. договору); копію акту приймання-передачі послуг № 1 від 17.03.2025, наданих на підставі договору від 21.11.2024, з описом наданих послуг, кількості послуг (годин, судових днів) вартості, відповідно до якого винагорода становить 38500,00 грн за вирахуванням сплаченого авансового платежу в сумі 10000,00 грн.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 травня 2025 року в задоволенні позову відмовлено. 
Позивачем ОСОБА_1 через представника ОСОБА_4 подано апеляційну скаргу на вказане рішення суду.
Постановою Волинського апеляційного суду від 23 липня 2025 року апеляційну скаргу задоволено частково. Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 травня 2025 року у цій справі скасовано та ухвалено нове судове рішення. Позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири від 09 січня 2024 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Ариванюк Наталією Анатоліївною, зареєстрований в реєстрі за № 62. Витребувано з незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 . У задоволенні решти позовних вимог, відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 сплачений за подання позовної заяви та апеляційної скарги судовий збір у розмірі 3028,00 гривень по 1514,00 гривень з кожного.
28.07.2025 позивачем через представника адвоката Войціховського А. В. подано заяву про ухвалення додаткової постанови, в якій просив стягнути з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 12000,00 грн, вирішити питання щодо нового розподілу витрат, понесених у зв`язку розглядом справи у суді першої інстанції. До заяви додано копію акту приймання-передачі послуг № 2 від 23.07.2025 до договору № 35/24 від 21.11.2024 на суму 12000,00 грн та платіжну інструкцію від 25.07.2025 на суму 12000,00 грн про сплату адвокату Воціховському А. В. Відповідач ОСОБА_2 подала 31.07.2025 заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення з мотивів співмірності наданих послуг та їх вартості. 
Додатковою постановою Волинського апеляційного суду від 01.08.2025 заяву позивача ОСОБА_1 , подану представником адвокатом Войціховським А. В. про ухвалення додаткового рішення суду задоволено частково та ухвалено у цій справі додаткове рішення. Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 6000,00 грн по 3000,00 грн з кожного.
Постановою Верховного Суду від 18 лютого 2026 року касаційну скаргу адвоката Булат Ю. В. як представника ОСОБА_2 задоволено частково. Постанову Волинського апеляційного суду від 23 липня 2025 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до апеляційного суду.
Чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц міститься наступний правовий висновок.
Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин 5 та 6 ст. 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.
Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_5 клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами не подали.
Зважаючи на наявність в матеріалах справи доказів понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу, а також заперечення представника відповідача ОСОБА_2 – ОСОБА_6 про неспівмірність понесених позивачем у суді апеляційної інстанції зазначених витрат, суд у складі колегії суддів дійшов висновку, що оскільки апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 , подана представником адвокатом Войціховським А. В., постановою Волинського апеляційного суду від 24 березня 2026 року задоволена, а оскаржуване рішення суду скасовано та ухвалено нове судове рішення про задоволення позовних вимог, ураховуючи складність справи, її тривалий розгляд та надані адвокатом послуги, зокрема, подання апеляційної скарги, а також час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), з відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 належить стягнути витрати на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 12000,00 грн по 6000,00 грн з кожного відповідача, що буде відповідати критерію співмірності та обґрунтованості таких витрат, які реально понесені позивачем ОСОБА_1 .
Разом з тим, не підлягає задоволенню заява позивача ОСОБА_1 , подана представником адвокатом Войціховським А. В., про ухвалення додаткового рішення суду в частині щодо нового розподілу судових витрат, понесених у суді першої інстанції, оскільки матеріали справи не містять доказів понесення позивачем таких витрат під час розгляду справи у суді першої інстанції. В матеріалах справи наявний лише акт приймання-передачі послуг від 17 березня 2025 року № 1, наданих на підставі договору про надання правової (правничої) допомоги №35/24 від 21 листопада 2024 року. Доказів оплати позивачем ОСОБА_1 адвокату Войціховському А. В. послуг з надання правової допомоги на підставі зазначеного акту як це обумовлено у п. 3.4. договору про надання правової (правничої) допомоги № 35/24 від 21 листопада 2024 року (10 днів з дня складення акту приймання-передачі послуг від 17 березня 2025 року № 1) матеріали справи не містять.
Зважаючи на наведене, заява позивача ОСОБА_1 , подана представником адвокатом Войціховським А. В., про ухвалення додаткового рішення суду у цій справі підлягає частковому задоволенню.
Керуючись статтями 270, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:
Заяву позивача ОСОБА_1 , подану представником адвокатом Войціховським Антоном Віталійовичем, про ухвалення додаткового рішення суду задовольнити частково та ухвалити у цій справі додаткове рішення.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) витрати на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 12000,00 (дванадцять тисяч гривень 00 коп.) по 6000,00 (шість тисяч гривень 00 коп.) з кожного.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Головуючий-суддя
Судді