УХВАЛА

17 червня 2026 року
м. Київ

справа № 757/36687/21
провадження № 61-13639св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 

головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Кабінет Міністрів України,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», в інтересах якого діє адвокат Залізняк Іван Іванович, на постанову Київського апеляційного суду від 29 жовтня 2025 року у складі колегії суддів Слюсар Т. А., Голуб С. А., Таргоній Д. О., та касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Завадецький Олександр Олександрович, на додаткову постанову Київського апеляційного суду від 25 грудня 2025 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 

ВСТАНОВИВ:

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (далі - АТ «Державний ощадний банк України», банк), в якому просив стягнути з АТ «Державний ощадний банк України» на свою користь 2 005 820,00 грн заборгованості із заробітної плати.

Печерський районний суд міста Києва рішенням від 27 березня 2023 року в задоволенні позову    ОСОБА_1 відмовив.

Печерський районний суд міста Києва додатковим рішенням від 27 липня 2023 року заяву представника відповідача АТ «Державний ощадний банк України» адвоката Дядюка Є. М. про ухвалення додаткового рішення та про приєднання доказів фактично понесених судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, задовольнив. Стягнув із ОСОБА_1 на користь АТ «Державний ощадний банк України» 307 200,00 грн витрат на правову допомогу.

Київський апеляційний суд постановою від 23 листопада 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва 
від 27 березня 2023 року залишив без задоволення, рішення Печерського районного суду міста Києва від 27 березня 2023 року залишив без змін. 

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду постановою від 05 травня 2025 року (провадження № 61-18461сво23) касаційні скарги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє Завадецький О. О. , та АТ «Державний ощадний банк України», в інтересах якого діє Залізняк І. І., задовольнив частково. 

Постанову Київського апеляційного суду від 23 листопада 2023 року скасував, справу направив на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Київський апеляційний суд постановою від 29 жовтня 2025 року апеляційну скаргу адвоката Маслової В. С. в інтересах ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 27 березня 2023 року задовольнив, рішення суду першої інстанції скасував та ухвалив у справі нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнив частково. 

Стягнув з АТ «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_1 заробітну плату в розмірі 1 505 554,93 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовив.

Додаткове рішення Печерського районного суду міста Києва від 27 липня 2023 року скасував та ухвалив нове судове рішення, яким заяву АТ «Державний ощадний банк України» про стягнення витрат на правову допомогу залишив без розгляду.

Київський апеляційний суд додатковою постановою від 25 грудня 2025 року заяву АТ «Державний ощадний банк України», в інтересах якого діє Залізняк І. І., задовольнити частково, та заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє Завадецький О. О., задовольнив частково.

Стягнув з АТ «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 30 000,00 грн. 

Стягнув із ОСОБА_1 на користь АТ «Державний ощадний банк України» судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн.

31 жовтня 2025 року АТ «Державний ощадний банк України» через підсистему «Електронний суд» звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою 
на постанову Київського апеляційного суду від 29 жовтня 2025 року у цій справі, уточнивши вимоги якої та посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову Київського апеляційного суду від 29 жовтня 2025 року та залишити в силі рішення Печерського районного суду міста Києва від 27 березня 2023 року і додаткове рішення Печерського районного суду міста Києва від 27 липня 2023 року.

23 січня 2026 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат 
Завадецький О. О., засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на додаткову постанову Київського апеляційного суду 
від 25 грудня 2025 року у цій справі, у якій представник заявника, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати додаткову постанову Київського апеляційного суду від 25 грудня 2025 року і ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви про стягнення витрат на правничу допомогу в повному обсязі.

Верховний Суд ухвалою від 11 лютого 2026 року у складі колегії суддів 
Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Фаловської І. М. відкрив касаційне провадження за касаційними скаргами, витребував справу із суду першої інстанції.

У березні 2026 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 травня 2026 року визначено колегію суддів для розгляду цієї справи у такому складі: Сердюк В. В. (суддя-доповідач), Осіян О. М., Сакара Н. Ю.

Верховний Суд ухвалою від 25 травня 2026 року призначив справу до судового розгляду колегією з п`яти суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 червня 2026 року визначено колегію суддів для розгляду цієї справи у такому складі: головуючий - Синельников Є. В., судді, які входять до складу колегії, Осіян О. М., Сакара Н. Ю., Сердюк В. В. (суддя-доповідач), Шипович В. В.

15 червня 2026 року суддя Синельников Є. В. заявив самовідвід від розгляду справи № 757/36687/21, який мотивовано тим, що Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), суддів6 Грушицького А. І., Гулька Б. І., Луспеника Д. Д., Синельникова Є. В., Фаловської І. М., Червинської М. Є., постановою від 05 травня 2025 року, ухваленою у цій справі, за результатами касаційного розгляду скасував постанову Київського апеляційного суду від 23 листопада 2023 року, справу направив на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Крім того, у заяві про самовідвід суддя Синельников Є. В. заявив, що не може брати участь у розгляді справи № 757/36687/21, оскільки у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 травня 2025 року (провадження № 61-18461сво23) висловлював правову позицію по суті цього трудового спору під час розгляду цієї справи в суді касаційної інстанції.

Перевіривши доводи, наведені суддею Синельниковим Є. В. на обґрунтування заяви про самовідвід, Верховний Суд виснує про його задоволення з огляду на таке.

Частиною першою статті 39 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) встановлено, що з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Згідно з частиною четвертою статті 37 ЦПК України суддя, який брав участь у перегляді справи в суді касаційної інстанції, не може брати участь в розгляді цієї справи в суді першої чи апеляційної інстанції, а також у новому її розгляді після скасування ухвали чи рішення суду касаційної інстанції.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини за об`єктивного підходу до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Коли це стосується органу, який засідає як суд присяжних, то визначається, окремо від персональної поведінки його членів, чи існують явні факти, що ставлять під сумнів неупередженість органу в цілому. 

Так само й у вирішенні питання щодо існування легітимних причин сумнівів у неупередженості конкретного судді (параграфи 45-50 рішення в справі «Morel проти Франції» (Morel v. France); параграф 23 рішення в справі «Pescador Valero проти Іспанії» (Pescador Valero v. Spain) або органу, що засідає у вигляді суду присяжних (параграф 40 рішення в справі «Luka проти Румунії» (Luka v. Romania), позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованості сумніву в неупередженості суду (параграф 44 рішення в справі «Wettstein проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland); параграф 30 рішення в справі «Pabla Ky проти Фінляндії» (Pabla Ky v. Finland); параграф 96 рішення в справі «Micallef проти Мальти» (Micallef v. Malta).

За пунктом 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, які схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, суддя заявляє самовідвід від участі у розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення в справі, або в тому випадку, коли в стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи - це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає. Саме тому існують норми закону, які запобігають виникненню будь-яких підозр. 

За частиною другою статті 36 ЦПК України суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Суддя Синельников Є. В. уже брав участь у вирішенні справи № 757/36687/21 за позовом ОСОБА_1 до АТ «Державний ощадний банк України» про стягнення заробітної плати.

За результатом касаційного розгляду справи № 757/36687/21 (провадження № 61-18461сво23) Верховний Суд у складі колегії суддів Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі: Крата В. І. (суддя-доповідач), суддів: Грушицького А. І., Гулька Б. І., Луспеника Д. Д., Синельникова Є. В., Фаловської І. М., Червинської М. Є., постановою від 05 травня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє Завадецький О. О., задовольнив частково. Касаційну скаргу АТ «Державний ощадний банк України», в інтересах якого діє Залізняк І. І., задовольнив частково. Постанову Київського апеляційного суду від 23 листопада 2023 року скасував, справу направив на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Враховуючи те, що суддя Синельников Є. В. уже брав участь у розгляді справи 
№ 757/36687/21 у суді касаційної інстанції та висловлював правову позицію по суті цього трудового спору під час касаційного розгляду справи, з метою недопущення виникнення обставин, які б могли викликати сумнів в об`єктивності та неупередженості суду, підтримки впевненості суспільства в об`єктивності суду, колегія суддів виснує про наявність обґрунтованих підстав для задоволення заяви судді Синельникова Є. В.про самовідвід. 

Керуючись статтями 33, 37, 40, 260 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Заяву судді Верховного Суду Синельникова Євгена Володимировича про самовідвід задовольнити.

Відвести суддю Верховного Суду Синельникова Євгена Володимировича від участі в розгляді справи № 757/36687/21 за позовом  ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про стягнення заробітної плати.

Справу № 757/36687/21передати на автоматизований розподіл.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

В. В. Сердюк

В. В. Шипович